L'ayyavalisme, anomenat també ayyavazhi [1] o ayyavaḻi (de l'idioma tàmil ayyavaḻi அய்யாவழி, literalment significa 'la via del pare'), és una religió monista sorgida al segle xix al sud de l'Índia. Si bé aquesta nova religió està estretament relacionada amb l'hinduisme, els seus fidels sostenen que es tracta d'una religió completament separada, i és considerada com a tal també per part de molts estudiosos de la sociologia, antropologia i, òbviament, de les religions. El nombre de practicants és difícil d'estimar, perquè en els censos de l'Índia queden units amb els hinduistes.
L'ayyavalisme se centra en la figura d'Ayya Vaikundar, i també en l'Akilam (anomenat també Akilattirattu Ammanai) i l'Arulnul. Actualment, la religió ayyavali està principalment difosa pel sud de l'Índia, en particular a Tamil Nadu, Kanyakumari, Tirunelveli i Tuticorin. Es diferencia de l'hinduisme especialment en el contrast entre el bé i el mal i la concepció del dharma, a més de la visió de la vida després de la mort. Per això, l'ayyavalisme és classificat entre les religions dhàrmiques.