בַּעַל, Βᾰ́ᾰλ, 𐤁𐤏𐤋 i 𐎁𐎓𐎍 ![]() | |
---|---|
![]() ![]() | |
Tipus | deïtat personatge bíblic déu del tro storm deity (en) ![]() ![]() |
Context | |
Mitologia | mitologia fenícia, religió ugarítica, religió cananea, Baalisme i mitologia egípcia ![]() |
Dades | |
Sobrenom | זבול בעל ארץ, רכב ערפת, אלאין i אלאי קרדם ![]() |
Família | |
Cònjuge | Astarte ![]() |
Pare | El i Dagan ![]() |
Altres | |
Domini | tempesta ![]() |
Equivalent | Zeus ![]() |
Baal[1] és un nom semític que significa ‘senyor’ i que s'ha aplicat a diversos déus i, posteriorment, a dimonis. En la mitologia ugarítica, era una paraula que s'afegia al nom de la divinitat: Baal Hadad, per exemple, era 'el senyor Hadad', un dels déus suprems. Sovint, el poble emprava només la paraula Baal per a no pronunciar directament el nom de la divinitat, fet que es considerava sacríleg o perillós en moltes cultures. D'aquí sorgí la confusió, ja que llavors apareixen diversos déus Baal.
El més important és el de Cartago. Baal equivaldria al Cronos grec o a l'El semític: un déu primordial i creador, però condemnat a la foscor per una segona generació divina, llavors, ostenta efectivament el poder. Els seus sacerdots tenien molt de poder. Els jueus, que havien usat primerament el títol Baal com a herència semítica, l'abandonaren, quan es referia a aquest significat, amb aquelles deïtats considerades paganes. En la Bíblia, apareix com a nom de falsos ídols i déus estrangers que cal combatre, especialment, durant l'etapa de l'exili a Babilònia. Aquesta imatge negativa acabà transformant Baal en un dimoni, tret que heretà el cristianisme.