Payola és un conjunt de pagaments efectuats per una discogràfica a les emissores de ràdio perquè aquestes emetin amb prioritat les peces editades per aquesta casa per tal d'augmentar la seva exposició i el seu rànquing a les llistes de reproducció o com a les 50 primeres.
Després de diversos escàndols als Estats Units durant la dècada de 1950, aquesta pràctica es considera avui una forma de corrupció a menys que la ràdio avisi els seus oients que l'emissió de la peça es deu a un pagament d'aquest tipus.
Aquesta pràctica és similar a la del pay to play en l'àmbit de les arts escèniques, on els artistes paguen un dret d'accés a un escenari o una sala d'espectacles, així com a les bonificacions de referència practicades en la distribució massiva.
El terme payola en si és un acrònim dels termes pagar (pagar) i Victrola, una de les primeres discogràfiques.[H 1] Es diu que el terme en si va ser introduït per la revista Variety[1] i es va popularitzar per referir-se a aquesta pràctica fora dels Estats Units durant la dècada de 1950.[2]
La pràctica de la payola i el seu estudi es refereix essencialment als Estats Units. Segons Pascal Nègre, aquesta pràctica no seria actual a Europa. Tot i que sí que es tenen indicis del seu ús a l'Estat espanyol,i també en plataformes de transmissió de música per Internet.[3][4][5]
Error de citació: Existeixen etiquetes <ref>
pel grup «H» però no s'ha trobat l'etiqueta <references group="H"/>
corresponent.