Tipus | llengua i llengua viva ![]() |
---|---|
Ús | |
Parlants | ![]() ![]() |
Autòcton de | Guaviare, Vaupés, Vichada, Bolívar i Amazones ![]() |
Estat | Colòmbia i Veneçuela ![]() |
![]() | |
Classificació lingüística | |
llengua humana llengua indígena llengües ameríndies Llengües salibanes ![]() | |
Característiques | |
Nivell de vulnerabilitat | 2 vulnerable i 3 en perill ![]() |
Codis | |
ISO 639-3 | pid ![]() |
Glottolog | piar1243 ![]() |
Linguasphere | 87-FAA-a ![]() |
Ethnologue | pid ![]() |
UNESCO | 2055 ![]() |
IETF | pid ![]() |
Endangered languages | 2954 ![]() |
El piaroa (també anomenada Guagua ~ Kuakua ~ Quaqua, Adole ~ Ature, Wo’tiheh. Autoglotònim De'aruwã thiwene) és una llengua indígena que pertany a la família lingüística de les llengües salibanes parlada a Colòmbia i Veneçuela pels piaroes.[1]. Loukotka (1968) informa que es parla al llarg del riu Sipapo, el riu Orinoco i el riu Ventuari.[2]
La llengua wirö (comunament anomenada maco) n'està estretament relacionada, formant la branca piaroiana de la família.[3]