Talasemija (Mediteranska anemija) ![]() | |
---|---|
Klasifikacija i vanjski resursi | |
ICD-10 | D56 |
ICD-9 | 282.4 |
OMIM | 141800 OMIM: 141850 OMIM: 142310 OMIM: 604131 OMIM: 141800 OMIM: 141850 OMIM: 142310 OMIM: 604131 |
DiseasesDB | 448 Šablon:DiseasesDB2 |
MedlinePlus | 000587 |
eMedicine | article/958850 article/206490 article/955496 article/396792 |
MeSH | D013789 |
GeneReviews | Alfa-Talasemija |
Talasemije su naslijedni poremećaj krvi koje karakterizira smanjena proizvodnja hemoglobina.[1] Simptomi ovise o tipu i mogu varirati od nikakvih do ozbiljnih.[2] Često postoji blaga do teška anemija (smanjena razina crveni krvni zrnca ili hemoglobina).[2] Anemija može rezultirati osjećajem umora i bljedilom kože.[2] Mogu biti i problemi s kostima, povećanom slezenom, žućkasta koža i tamna mokraća.[2] Kod djece može dogoditi sporo rastenje.[2]
Talasemije su genetički poremećaji naslijeđeni od roditelja pogođene osobe.[3] Postoje dva glavna tipa: alfa i beta talasemija.[1] Ozbiljnost alfa i beta talasemije ovisi o tome koliko nedostaje od četiri gena za alfa globin ili nedostaju dva gena za beta globin.[3] Dijagnoza se obično utvrđuje krvnim testovima koji uključuju kompletnu krvnu sliku, specijalne testove za hemoglobina i genetičko testiranje.[4] Dijagnoza se može uspostaviti i prije rođenja putem prenatalnog testiranja.[5]
Tretman ovisi o tipu i težini.[6] Liječenje osoba s težom bolešću često uključuje redovite transfuzije krvi, helirano gvožđe i folnu kiselinu. = NIH2012Tx /> Kelacija dijagnoze može se provesti deferoksaminom, deferasiroksom ili deferipronom.[6][7] Ponekad, opcija može biti i transplantacija koštane srži.[6] Komplikacije mogu uključivati preopterećenje gvožđem iz transfuzija s nastalim srčanim ili bolestima jetre, infekcijama i osteoporozama.[2] Ako se slezena pretjerano poveća, možda će biti potrebno hirurško uklanjanje.[2] Pacijenti s talasemijom koji ne reagiraju dobro na transfuziju krvi mogu uzimati hidroksiureu ili talidomid, a ponekad i kombinacija oboje.[8] Hidroksiurea je jedini lijek za talasemiju koji je odobrila FDA. Pacijenti koji su uzimali 10 mg/kg hidroksiureje svakodnevno tokom godine dana imali su značajno više nivoe hemoglobina i to je bio dobro podnošljiv tretman za pacijente koji nisu dobro reagirali na transfuziju krvi.[9] Drugi induktor hemoglobina uključuje talidomid, iako nije testiran u kliničkom okruženju. Kombinacija talidomida i hidroksiureje rezultirala je značajnim rastom nivoa hemoglobina u pacijenata ovisnih o transfuziji i onih koji nisu ovisni o transfuziji.[10]
Od 2015. godine talasemija se javlja kod oko 280 miliona ljudi, a oko 439.000 ima ozbiljne znake bolesti.[11] Najčešća je među ljudima italijanskog, grčkog, turskog, bliskoistočnog, južnoazijskog i afričkog porijekla.[1] Muškarci i žene imaju slične stope bolesti.[12] Rezultat je bio 16.800 smrtnih slučajeva u 2015. godini, u odnosu na 36.000 u 1990.[13][14] Oni koji imaju manji stepen talasemije, slični onima sa annemijom srpastih ćelija, imaju određenu zaštitu od malarije, objašnjavajući zašto su češći u regijama svijeta u kojima malarija postoji.[15]