F4U Corsair | |
---|---|
![]() F4U-4B BuNo 97359 | |
Určení | palubní stíhací letoun |
Původ | Spojené státy americké |
Výrobce | Vought |
Šéfkonstruktér | Rex Beisel Igor Sikorsky |
První let | 29. května 1940[1] |
Zařazeno | 28. prosince 1942 |
Vyřazeno | 1957 (USA)[2] 1979 (Honduras) |
Charakter | vyřazen ze služby |
Uživatel | Americké námořnictvo a Námořní pěchota (10 016) FAA (2 012) RNZAF (424) Aéronavale (119) |
Výroba | 1942–1952[3] |
Vyrobeno kusů | 12 571 ks[3] |
Cena za kus | 75000 $ v roce 1945[zdroj?!] |
Varianty | F2G Corsair |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Chance Vought F4U Corsair byl americký stíhací letoun, který sloužil především v druhé světové a v korejské válce. Byly vyráběny v letech 1940–1952 a v některých letectvech sloužily tyto stroje až do 60. let. Celkem jich bylo vyrobeno 12 571.
Navržen a zpočátku vyráběn byl ve firmě Chance Vought, ale později byl velmi žádán - výrobní smlouvy byly dodatečné poskytnuty společnosti Goodyear, jejíž Corsairy byly označeny jako FG a firmě Brewster Aeronautical Corporation, které byly značeny jako F3A.
Corsair byl navržen a provozován jako palubní letoun a ve velkém množství se do služby u amerického námořnictva dostal koncem roku 1944 a počátkem roku 1945. Rychle se stal jedním z nejúspěšnějších stíhacích bombardérů druhé světové války.[4] Někteří japonští piloti jej považovali za nejimpozantnější americký druhoválečný stíhač,[5] a někteří autoři připisují jeho pilotům poměr sestřelů 11:1.[6] Historik leteckých bojů v jihozápadním Tichomoří Michael Claringbould tento poměr považuje za extrémně nadsazený.[7] F4U měl zpočátku problémy s přistáváním na letadlových lodích a logistikou, čímž byl u námořního letectva částečně zastíněn letounem Grumman F6F Hellcat poháněným stejným motorem. Místo toho si Corsair udržel významnou pozici na pozemních základnách letectva námořní pěchoty.[8]
Během celé korejské války Corsair sloužil téměř výhradně jako stíhací bombardér; stejně tak během francouzských koloniálních válek v Indočíně a později v Alžírské válce.[9]
Vedle nasazení v amerických či britských službách byl Corsair používán královským novozélandským letectvem, francouzským námořním letectvem a dalšími leteckými silami až do šedesátých let. Od chvíle kdy byl první prototyp dodán americkému námořnictvu v roce 1940 do poslední dodávky roku 1953 Francouzům, bylo celkem vyrobeno 12 571 letounů F4U Corsair[10] v 16 různých modelech. Byl nejdéle vyráběným americkým stíhačem s pístovým motorem (1942-53).[11][12][13]