![]() (2009) ![]() | |
Nom original | (zh) 温家宝 ![]() |
---|---|
Biografia | |
Naixement | (zh-hant) 溫家寶 ![]() 15 setembre 1942 ![]() Tianjin (RP Xina) ![]() |
6è Primer ministre del Consell d'Estat de la República Popular de la Xina | |
16 març 2003 – 15 març 2013 ← Zhu Rongji – Li Keqiang → | |
Membre del Comitè Permanent del Politburó del Partit Comunista de la Xina | |
15 novembre 2002 – 15 novembre 2012 | |
Viceprimer ministre de la República Popular de la Xina | |
18 març 1998 – 16 març 2003 ← Li Lanqing (en) ![]() ![]() | |
Membre del Politburó del Partit Comunista Xinès | |
19 setembre 1997 – 15 novembre 2012 | |
Cap de l'Oficina General del Partit Comunista Xinès | |
abril 1986 – març 1993 ← Wang Zhaoguo – Zeng Qinghong → ![]() | |
Dades personals | |
Formació | Escola Secundària Nankai, Tianjin Universitat de Geociències de la Xina ![]() |
Lateralitat | esquerrà ![]() |
Activitat | |
Ocupació | polític, economista, geòleg, enginyer ![]() |
Partit | Partit Comunista Xinès (1965–) ![]() |
Membre de | |
Família | |
Cònjuge | Zhang Peili ![]() |
Fills | Wen Yunsong, Wen Ruchun ![]() |
Mare | Yang Zhiyun ![]() |
Wen Jiabao (xinès: 温家宝) (Tianjin, 15 de setembre de 1942) és un polític xinés conegut per haver exercit com el sisé primer ministre de la República Popular Xina, servint com a Cap de Govern del seu país entre 2003 i 2013.[1] Durant el període va ser considerat com la figura principal darrere de la política econòmica xinesa.[2] A més, va ser membre del Comitè Permanent del Politburó del Partit Comunista Xinés, l'òrgan amb major poder de facto del país, on va arribar a ser el tercer dels nou membres entre 2002 i 2012.[3]
Va treballar com a cap de l'Oficina General del Partit entre 1986 i 1993. Guanyà presència pública quan va acompanyar al secretari general del Partit, Zhao Ziyang durant les protestes de la plaça de Tiananmén de 1989. El 1998, va ser ascendit al lloc de viceprimer sota el comandament del primer ministre Zhu Rongji, el seu mentor, i va supervisar les àmplies carteres d'agricultura i finances.[4]
Durant el seu període com Premier, Wen, juntament amb el President Hu Jintao, va ser una part clau de la quarta generació de lideratge en el Partit Comunista Xinés, sent considerat com el principal membre de l'ala reformista del partit.[5][6] En lloc de concentrar-se en el creixement econòmic a les grans ciutats i les zones costaneres riques, Wen va advocar per avançar en polítiques considerades més favorables per als agricultors i els treballadors migrants. El seu govern va reduir els impostos agrícoles i va perseguir ambiciosos projectes d'infraestructura. Després de la crisi financera mundial de 2008, el govern de Wen va injectar quatre bilions de yuans com a part d'un programa d'estímul.[7]
Per aquelles polítiques, va esdevindre una figura popular,[8] sent qualificat com el primer ministre del poble tant pels mitjans nacionals com internacionals.[9][10][11][12] No obstant això, la família de Wen va ser objecte d'escrutini per part de periodistes de recerca per haver acumulat una fortuna massiva durant el seu temps al govern, llançant un núvol sobre el seu llegat poc abans del seu retir.[13] Va deixar el càrrec en 2013 sent succeït per Li Keqiang, qui ha rebut menys atenció mediàtica que el seu antecessor i que el president Xi Jinping, que ha acumulat més poder que els seus antecessors des que va arribar al poder aquest mateix any.[14][15]
Wen Jiabao és oriünd del districte de Beichen a la ciutat de Tianjin i pertany a l'ètnia han.[16] En les seues pròpies paraules, va nàixer en el si d'una família intel·lectual i el seu iaio dirigia una escola de poble.[17] La seua família va sofrir atacs en les successives campanyes polítiques i el 1960 el seu pare va ser investigat i se li va prohibir continuar exercint com a professor sent enviat a treballar cuidant porcs en una granja als afores de la ciutat.[17] En aquell moment, el partit comunista havia obligat als intel·lectuals a “revisar el seu pensament” a través de l'autocrítica fins esdevindre ideològicament sòlids. Wen assegura que la seua infantesa va transcórrer en la guerra i les dificultats. La pobresa, l'agitació i la fam.[17]
Wen va assistir a l'Escola Secundària de Nankai i a l'abril de 1965 va ingressar al Partit Comunista Xinés.[18] A més de formació enginyeria, compta amb un postgrau de l'Institut de Geologia de la Xina.[18] Va estudiar geomecànica a Pequín i va començar la seua carrera en l'oficina de geologia de la província de Gansu. Des de 1968–1978, va presidir l'Equip d'Estudi de Geomecánica sota l'Oficina Geològica de la Província de Gansu i va ser cap de la secció política.[3] Wen va ser promogut a cap de l'Oficina Geològica de la Província de Gansu, i posteriorment com a Viceministre de Geologia i Recursos Minerals.[3]
<ref>
no vàlida;
no s'ha proporcionat text per les refs nomenades :0