Aleksandar II | |
---|---|
![]() | |
Car Rusije | |
Vladavina | 2. mart 1855. - 13. mart 1881. |
Prethodnik | Nikola I |
Nasljednik | Aleksandar III |
Krunidba | 7. septembar 1855. |
Supružnik | Marija Aleksandrovna Katarina Dolgorukova |
Djeca | Aleksandra Aleksandrovna Nikolaj Aleksandrovič Aleksandar III, car Rusije Vladimir Aleksandrovič Aleksej Aleksandrovič Marija Aleksandrovna Sergej Aleksandrovič Pavel Aleksandrovič |
Dinastija | Romanov |
Otac | Nikola I, car Rusije |
Majka | Aleksandra Fjodorovna |
Rođenje | 29. april 1818. Kremlj, Moskva, Rusko carstvo |
Smrt | 13. mart 1881. (u 62. godini) Zimski dvorac, Sankt Peterburg, Rusko carstvo |
Mjesto sahrane | Katedrala svetog Petra i Pavla, Sankt Peterburg |
Aleksandar II[1] (ruski: Алекса́ндр II Никола́евич; 29. april 1818 – 13. mart 1881) bio je car Rusije i veliki vojvoda Finske od 1855. do atentata 1881. Njegova najznačajnija reforma je bila emancipacija ruskih kmetova 1861, zbog čega je postao poznat kao Aleksandar Oslobodilac (ruski: лекса́ндр Освободи́тель). Uveo je i druge reforme, kao što su reorganizacija pravosudnog sistema, postavljanje lokalnih sudija, ukidanje tjelesnog kažnjavanja, promovisanje lokalne samouprave putem zemstvo sistema, nametanje vojne službe, okončanje privilegija plemstva i promovisanje visokog obrazovanja.
U vanjskoj politici, Aleksandar je prodao Aljasku Sjedinjenim Američkim Državama 1867, bojeći se da će kolonija pasti u ruke Velike Britanije. Kako bi zadržao mir, prekinuo je odnose sa ratobornom Francuskom i njenim vladarem Napoleonom III i pridružio se Njemačkoj i Austriji stvarajući Ligu tri cara kako bi stabilizirao situaciju u Evropi. Iako je vodio miroljubivu vanjsku politiku, pokrenuo je kratki rat sa Osmanlijskim carstvom (1877–1878), kako bi proširio svoju teritoriju u Sibiru i Kavkazu. Iako je bio razočaran rezultatima Berlinskog kongresa 1878, poštovao je sve dogovore. Njegov najveći domaći izazov je bio ustanak u Poljskoj 1863. Prije nego što je ubijen, Aleksandar je predlagao dodatne parlamentarne reforme kako bi spriječio uspon revolucionara i anarhističkog pokreta. Naslijedio ga je sin Aleksandar III.