Igra je strukturirani oblik aktivnosti, koji se obično izvodi radi zabave, a ponekad se koristi kao obrazovno sredstvo.[1] Mnoge igre se također smatraju radom (kao što su profesionalni igrači gledačkih sportova ili igara) ili umjetnošću (kao što su slagalice ili igre koje uključuju umjetnički raspored kao što su mahjong, pasijans ili neke video igre).
Igre se ponekad igraju isključivo radi uživanja, ponekad i zbog postignuća ili nagrade. Mogu se igrati samostalo, u timovima ili online; od amatera ili od profesionalaca. Igrači mogu imati publiku neigrača, na primjer kada se ljudi zabavljaju gledanjem šahovskog prvenstva. S druge strane, igrači u igri mogu činiti svoju publiku dok dolaze na red da igraju. Često za djecu koja igraju igru odlučivanje ko je dio njihove publike, a tko igrač je dio zabave. Igračka i igra nisu isto. Igračke općenito omogućavaju neograničenu igru, dok igre dolaze s postojećim pravilima.
Ključne komponente igara su ciljevi, pravila, izazov i interakcija [potrebna višeznačna odrednica]. Igre općenito uključuju mentalnu ili fizičku stimulaciju, a često i jedno i drugo. Mnoge igre pomažu u razvoju praktičnih vještina, služe kao oblik vježbe ili na drugi način imaju obrazovnu, simulacijsku ili psihološku ulogu.
Potvrđeno postojanje igara još 2600. godine p. n. e.[2][3] igre su univerzalni dio ljudskog iskustva i prisutne u svim kulturama. Kraljevska igra Ur, Senet i Mancala su neke od najstarijih poznatih igara.[4]
Mnoge načine zabavljanja nazivamo igrama. Igra se, najopćenitije, razlikuje od manualnog ili intelektualnog plaćenog rada, iako se te dvije aktivnosti u nekim aspektima prepliću. Dobar primjer za izrečenu tvrdnju je sport, koji po svim značajkama spada u kategoriju igara, međutim u profesionalnim okvirima poprima karakteristike koje se obično vežu za tradicionalno shvaćanje rada.
Neke od najpoznatijih igara na ploči su šah i tavla, kao i moderniji Monopoly, Risk i Scrabble.