![]() (1961) ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | 21 octubre 1908 ![]() Vílnius (Lituània) ![]() |
Mort | 2 febrer 1993 ![]() Nova York ![]() |
Formació | Conservatori Dr. Hoch ![]() |
Activitat | |
Ocupació | violinista, director d'orquestra, pianista ![]() |
Gènere | Música clàssica ![]() |
Instrument | Violí ![]() |
Segell discogràfic | CBS Records ![]() |
Obra | |
Localització dels arxius | |
Família | |
Cònjuge | Geraldine Page (1954–1957) ![]() |
Premis
| |
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Alexander Schneider (Vílnius, 21 d'octubre de 1908 - Nova York, 2 de febrer de 1993) va ser un violinista, director i professor lituà. Nascut d'una família jueva a Vílnius, Lituània, més tard es va traslladar als Estats Units com a membre del Quartet de Cordes de Budapest.[1][2]
El seu nom de naixement era Abram Sznejder. El 1924, es va traslladar a Frankfurt amb el seu germà Mischa Schneider després d'obtenir una beca per a estudiar violí amb Adolf Rebner en el Conservatori Hoch. El 1927, va canviar el seu nom per un d'alemany, prenent Schneider com a cognom, igual que el seu germà Mischa que ja l'havia triat, i Alexander com a nom. El 1929 va ser nomenat director de l'Orquestra de la Norddeutscher Rundfunk a Hamburg fins al 1932.[3]
Després es va unir a Berlin al Quartet de Cordes de Budapest com a segon violinista, i on el seu germà mischa era el violoncel·lista.[3][4] El 1934, els nazis van amenaçar al quartet que es va traslladar a París. Quan va esclatar la guerra el 1939, el quartet es trobava de gira als Estats Units i va obtenir permís per a quedar-se.[3] El 1944 va abandonar el quartet. Va interpretar amb Ralph Kirkpatrick i va formar el Trio Albeneri amb Benar Heifetz i Erich Itor Kahn.[3] El 1949, va formar el quartet de Schneider per a interpretar i registrar els vuitanta-tres quartets d'Haydn. Això no es va completar perquè el seu patrocinador, la Societat Haydn, es va quedar sense fons.[3] El mateix any va registrar les sonates i partites per a violí sol de Bach (BWV 1001-1006) per a Mercury Rècords.
Va estudiar amb Pau Casals a Prada on el va convèncer per fer el primer Festival Pau Casals de Prades de 1950 i commemorar el segon centenari de l'aniversari de la mort de Bach.[3] Va fer costat a Pau Casals en altres festivals de Bach a Prada de Conflent i a Perpinyà.[3] Posteriorment va fer l'oratori de Casals El Pessebre a Guadalajara (Mèxic), durant el Festival Casals de Mèxic, gravant-lo el 1973 a Puerto Rico.[3]
El 1956, va tornar al Quartet de Cordes de Budapest fins la seva dissolució el 1967.[3] Va ser el director artístic dels Concerts Schneider a The New School de Nova York, des de 1957 fins a la seva mort.[5] Sota els auspicis de la Nova Escola i del seu gerent, Frank Salomon, el 1969 van fundar The New York String Orchestra.[6]
A més del Quartet de Cordes de Budapest, va interpretar amb altres grups de cambres, entre ells el seu propi grup de cordes, i el Conjunt de Brandenburg.[7] Va continuar treballant com a director, especialment acompanyant al pianista Arthur Rubinstein en el Concert per a piano núm. 5 de Beethoven amb l'Orquestra Simfònica de Jerusalem a Israel el 1975. El 1988 va rebre els Kennedy Center Honors. Va morir a Manhattan, Nova York, als 84 anys.[1]