Հայերեն (Hayerēn) | |
---|---|
![]() ![]() | |
Tipus | llengua viva i llengua natural ![]() |
Ús | |
Parlants | 8 milions[1] |
Parlants nadius | 6.700.000 ![]() ![]() |
Oficial a | ![]() |
Autòcton de | Caucas |
Estat | Armènia i estats del voltant, així com França, EUA, Canadà, Argentina, Uruguai i molts altres països (immigració) |
![]() | |
Classificació lingüística | |
llengua humana llengües indoeuropees ![]() | |
Característiques | |
Sistema d'escriptura | alfabet armeni ![]() |
Institució de normalització | Institut de la Llengua (Acadèmia Nacional Armènia de les Ciències)[2] |
Estudiat per | estudis armenis ![]() |
Codis | |
ISO 639-1 | hy |
ISO 639-2 | arm / hye |
ISO 639-3 | hye ![]() |
SIL | ARM |
Glottolog | arme1241 ![]() |
Linguasphere | 57-AAA-a ![]() |
Ethnologue | hye ![]() |
ASCL | 4901 ![]() |
IETF | hy ![]() |
Temes indoeuropeus |
---|
Llengües indoeuropees |
Albanès · Armeni · Bàltic Cèltic · Eslau · Germànic · Grec |
Pobles indoeuropeus |
Albanesos · Armenis Bàltics · Celtes · Eslaus · Escites · Germànics Grecs · Indoaris Irànics · Llatins Històrics: Anatòlics (Hitites, Luvites) |
Protoindoeuropeus |
Protoindoeuropeu · Religió |
Urheimat |
Hipòtesi kurgana · Hipòtesi anatòlica Hipòtesi armènica · Teoria índia · TCP (PCT) |
Estudis indoeuropeus |
L'armeni (ortografia clàssica: հայերէն; ortografia reformada: հայերեն hɑjɛˈɾɛn hayeren) és una llengua indoeuropea parlada a Armènia i regions properes. S'escriu amb un alfabet propi de 36 lletres, l'alfabet armeni creat el 405 per Mesrob Maixtots. És la llengua oficial de la República d'Armènia. Ha estat parlat històricament a l'Altiplà d'Armènia, i avui en dia és parlat àmpliament a la diàspora armènia.
És considerat un grup propi dins la família de llengües indoeuropees.[3] És d'interès per als lingüistes pel seu desenvolupament fonològic dins de les llengües indoeuropees. L'armeni comparteix un seguit d'innovacions importants amb el grec,[4] i alguns lingüistes agrupen aquestes dues llengües amb el frigi i la família de llengües indoiranianes,[5][6] dins d'un subgrup de nivell superior de l'indoeuropeu, que es defineix per aquestes innovacions compartides com un augment. Més recentment, alguns altres han proposat un agrupament balcànic que inclou el grec, el frigi, l'armeni i l'albanès.[7][8]
Armènia era un país monolingüe fins a almenys el segle ii aC.[9] La llengua té una tradició literària llarga: una traducció de la Bíblia, del segle v, n'és el text supervivent més antic. Està dividida en dos grans grups dialectals: l'oriental (oficial a la República d'Armènia, i que també és l'usat pels parlants d'armeni de l'Iran) i l'occidental (predominant a l'Orient Mitjà i entre la diàspora armènia a Europa i Amèrica), amb els quals la major part dels dialectes contemporanis són mútuament intel·ligibles.[10]