Segona Guerra Mundial | |||
---|---|---|---|
![]() Soldats soviètics esperant un atac alemany | |||
Tipus | batalla ![]() | ||
Epònim | Volgograd ![]() | ||
Data | 23 d'agost de 1942 a 2 de febrer del 1943 (5 mesos, una setmana i 3 dies) | ||
Coordenades | 48° 42′ 00″ N, 44° 31′ 00″ E / 48.7°N,44.516666666667°E | ||
Lloc | Stalingrad, Unió Soviètica | ||
Estat | Rússia ![]() | ||
Objectiu | Volgograd ![]() | ||
Resultat | Victòria decisiva soviètica | ||
Front | Front Oriental de la Segona Guerra Mundial | ||
Bàndols | |||
| |||
Comandants | |||
Forces | |||
| |||
Baixes | |||
| |||
Cronologia | |||
La Batalla de Stalingrad va ser una gran i decisiva batalla de la Segona Guerra Mundial en la que l'Alemanya Nazi i els seus Aliats van combatre la Unió Soviètica pel control de la ciutat de Stalingrad (actualment Volgograd), al sud-oest de la Unió Soviètica. La batalla va tenir lloc entre el 23 d'agost de 1942 i el 2 de febrer de 1943,[7][8][9][10] i va estar marcada pel combat cos a cos i per l'absolut menyspreu per la quantitat de víctimes civils i militars. És considerada una de les batalles més sagnants en la història de la guerra, amb les majors estimacions de baixes combinades, sumant gairebé dos milions. Les grans pèrdues causades sobre l'exèrcit alemany la va convertir en un significatiu punt d'inflexió de tota la guerra.[11] Després de la batalla de Stalingrad, les tropes alemanyes ja no recuperaren la seva força inicial, i ja no aconseguiren cap més victòria estratègica a l'est.[12]
L'ofensiva alemanya per capturar Stalingrad s'inicià a final d'estiu de 1942, amb el suport d'un intens bombardeig per part de la Luftwaffe, que reduí gran part de la ciutat a runes. L'ofensiva alemanya es convertí en una lluita edifici per edifici; i malgrat controlar gairebé tota la ciutat en diversos moments, la Wehrmacht no va ser capaç d'expulsar els darrers defensors soviètics situats a la riba oest del riu Volga.
El 19 de novembre de 1942, l'Exèrcit Roig llançà l'operació Urà, un atac dirigit contra les forces romaneses i hongareses, més febles, que protegien els flancs del Sisè Exèrcit alemany.[13] Després de ferotges combats, els flancs es col·lapsaren i el Sisè Exèrcit quedà aïllat i encerclat dins de Stalingrad. A mesura que queia l'hivern rus, el Sisè Exèrcit s'afeblí ràpidament a causa del fred, la fam i els continus atacs soviètics. L'ambigüitat del comandament conjuntament amb la creença de Hitler en la seva voluntat de lluitar fins al final condemnà els alemanys. A més, el fracàs de les tropes alemanyes de l'exterior en trencar el setge, conjuntament amb el fracàs de la Luftwaffe en portar subministraments per l'aire, comportaren el col·lapse final. A inicis de febrer de 1943, la resistència de l'Eix a Stalingrad havia acabat i els elements que quedaven del Sisè Exèrcit o bé estaven rendint-se o estaven sent destruïdes.[14]
Error de citació: Existeixen etiquetes <ref>
pel grup «Note» però no s'ha trobat l'etiqueta <references group="Note"/>
corresponent.