Biografia | |
---|---|
Naixement | 18 juny 1959 ![]() Sidi Bel Abbès ![]() |
Formació | Universitat d'Estrasburg - filosofia (2001–2003) École des hautes études en sciences sociales - filosofia (1990–1995) Escola Normal Superior de Fontenay-aux-Roses ![]() |
Tesi acadèmica | L'avenir de Hegel ou : de la plasticité temporelle en dialectique (fr) ![]() ![]() ![]() |
Director de tesi | Jacques Derrida ![]() |
Activitat | |
Camp de treball | Filosofia i traducció de l'anglès ![]() |
Ocupació | filòsofa, professora d'universitat, psicoanalista, feminista ![]() |
Ocupador | Universitat de Kingston, catedràtica (2011–) Universitat de París X Nanterre (1995–2011) ![]() |
Influències | |
Obra | |
Estudiant doctoral | Elsa Boyer, Claire Pagès i Huan Cui (en) ![]() ![]() |
Catherine Malabou (Sidi Bel Abbès, Algèria, 1 de gener del 1959)[1] és una filòsofa d'origen francès, actualment professora del departament de filosofia del Centre for Research in Modern European Philosophy de la Universitat de Kingston (Londres). Malabou es va graduar a l'École Normale Supérieure de Lettres et Sciences Humaines (a Fontenay-Saint-Cloud), amb una agrégation i doctorat supervisats per Jacques Derrida i Jean-Luc Marion a l'École des hautes études en sciences sociales. La seva tesi esdevingué el llibre L'Avenir de Hegel: Plasticité, Temporalité, Dialectique (1996).