|
|||||
![]() Mapa dels estats membres | |||||
Himne | Himne Europeu ![]() | ||||
---|---|---|---|---|---|
Dades | |||||
Nom curt | CdE i CoE ![]() | ||||
Tipus | organització intergovernamental ![]() | ||||
Idioma oficial | anglès i francès ![]() | ||||
Història | |||||
Creació | 5 maig 1949, Londres ![]() | ||||
Activitat | |||||
Àmbit | Europa ![]() | ||||
Membres | 46 (2022) ![]() | ||||
Governança corporativa | |||||
Seu | |||||
Secretària general | Marija Pejčinović Burić (2019–) ![]() | ||||
Secretària general ![]() | Marija Pejčinović Burić ![]() | ||||
Filial | |||||
Propietari de | |||||
Format per | Comissió Europea contra el Racisme i la Intolerància Itàlia (1949–) Irlanda (1949–) França (1949–) Luxemburg (1949–) Noruega (1949–) Països Baixos (1949–) Suècia (1949–) Dinamarca (1949–) Regne Unit (1949–) Bèlgica (1949–) Grècia (1949–) Islàndia (1950–) Turquia (1950–) Saarland (1950–1957) Àustria (1956–) Xipre (1961–) Suïssa (1963–) Malta (1965–) Portugal (1976–) Espanya (1977–) Liechtenstein (1978–) San Marino (1988–) Alemanya (1990–) Hongria (1990–) Txecoslovàquia (1991–1992) Polònia (1991–) Bulgària (1992–) Estònia (1993–) Eslovènia (1993–) Lituània (1993–) Eslovàquia (1993–) Txèquia (1993–) Romania (1993–) Andorra (1994–) Letònia (1995–) Albània (1995–) Moldàvia (1995–) Ucraïna (1995–) Macedònia del Nord (1995–) Rússia (1996–2022) Croàcia (1996–) Geòrgia (1999–) Armènia (2001–) Azerbaidjan (2001–) Bòsnia i Hercegovina (2002–) Sèrbia (2003–) Sèrbia i Montenegro (2003–2006) Mònaco (2004–) Montenegro (2007–) ![]() | ||||
Indicador econòmic | |||||
Pressupost | 496 M€ (2020) ![]() | ||||
Lloc web | https://www.coe.int/ca/web/about-us | ||||
El Consell d'Europa és una organització internacional fundada després de la Segona Guerra Mundial per defensar els drets humans, la democràcia i l'Estat de Dret a Europa.[1] Fundat el 1949, compta amb 46 Estats membres (27 dels quals són membres de la Unió Europea), i té 6 estats com a observadors (el Vaticà, Estats Units, Canadà, Japó, Mèxic i Israel).[2] Cal no confondre'l amb el Consell Europeu (format pels caps d'Estat i de Govern de la Unió Europea, més el president de la Comissió Europea) ni amb el Consell de la Unió Europea (institució que pertany a la Unió Europea)[3]
El Consell d'Europa va ser la primera organització d'integració europea, creada molt abans de la Unió Europea i anterior també a les velles Comunitats Europees (CECA, CEE i CEEA), amb la intenció d'afavorir les relacions pacífiques i d'amistat entre els diferents Estats europeus, després que quasi tota Europa es trobés en ruïnes en acabar la Segona Guerra Mundial.
L'organització és diferent de la Unió Europea (UE), encara que de vegades s'hi confon, en part perquè la UE ha adoptat la bandera europea original, creada per al Consell d'Europa el 1955,[4] així com l'himne europeu.[5] Cap país no s'ha adherit mai a la UE sense pertànyer abans al Consell d'Europa.[6] El Consell d'Europa és observador oficial de les Nacions Unides.
Com que és una organització internacional, el Consell d'Europa no pot fer lleis, però sí que té capacitat per impulsar el compliment de determinats acords internacionals assolits pels Estats membres sobre diversos temes. L'òrgan més conegut del Consell d'Europa és el Tribunal Europeu de Drets Humans, que funciona sobre la base del Conveni Europeu de Drets Humans.
Els dos òrgans estatutaris del Consell són el Comitè de Ministres, integrat pels ministres d'Afers Exteriors de cada Estat membre i l'Assemblea Parlamentària del Consell d'Europa (APCE), composta per membres dels parlaments nacionals de cada Estat membre. El Comissari de Drets Humans és una institució del Consell d'Europa encarregada de promoure el coneixement i el respecte dels drets humans als Estats membres. El secretari general presideix la secretaria de lorganització. Altres organismes importants del CdE són la Direcció Europea de Qualitat del Medicament (EDQM) i l'Observatori Europeu del Sector Audiovisual.
La seu del Consell d'Europa, així com el seu Tribunal de Drets Humans, són a Estrasburg (França). L'anglès i el francès són les dues llengües oficials. El Comitè de Ministres, l'APCE i el Congrés del Consell d'Europa també fan servir l'alemany i l'italià per a alguns dels seus treballs.