![]() | |
Epònim | Gerhard von Scharnhorst ![]() |
---|---|
Nom curt | Scharnhorst ![]() |
Drassana | Kriegsmarinewerft Wilhelmshaven |
Número assignat per la drassana | 125 ![]() |
Lloc de producció | Kriegsmarinewerft ![]() |
Cost | 143 milions de Reichmarks |
País de registre
| |
Historial | |
Autoritzat | 25 de gener de 1934 |
Iniciat | 15 de juny de 1935 |
Avarament | 3 d'octubre de 1936 |
Naufragi | |
Operador/s
| |
7 de gener de 1939 – 26 desembre 1943 | |
Operador | Kriegsmarine |
Port base | Wilhelmshaven |
Destí | Enfonsat a la Batalla de North Cape (72° 16′ N, 28° 41′ E / 72.267°N,28.683°E) |
Lema | «Scharnhorst immer vorant ![]() |
Característiques tècniques | |
Tipus | Creuer de batalla |
Classe | Classe Scharnhorst |
Desplaçament | 32.600 t estàndard - - - 38.700 t plena càrrega |
Eslora | 234,9 m ![]() |
Mànega | 30 m ![]() |
Calat | 9,9 m ![]() |
Propulsió | 3 turbines Brown-Boveri; 3 hèlix de 3 pales de 4,8 de diàmetre
|
Velocitat | 31 kn ![]() |
Autonomia | 7100 mn a 19 kn ![]() |
Tripulació | 56 oficials i 1.613 mariners |
Característiques militars | |
Blindatge |
|
Armament | * 9 canons de 280 mm SK C/34
|
Aeronaus | 3 Arado Ar 196A-3 |
Equipament aeronaus | 1 catapulta |
Més informació | |
Conflictes | Segona Guerra Mundial ![]() |
Notes Encertà un projectil a 24.100 metres |
El Scharnhorst fou una nau capital pertanyent a la Kriegsmarine alemanya que participà en la Batalla de l'Atlàntic de la Segona Guerra Mundial. Va ser el líder de la classe Scharnhorst, que incloïa el seu buc bessó Gneisenau. Degut a les seves característiques se l'ha descrit alternativament com a cuirassat i com a creuer de batalla, i encara no s'ha arribat a un consens al respecte. Va rebre el seu nom en honor del general prussià i reformador de l'exèrcit Gerhard von Scharnhorst, així com per commemorar el creuer blindat SMS Scharnhorst, que fou enfonsat a la batalla de les Malvines al desembre de 1914 durant la Primera Guerra Mundial.
El vaixell fou construït a les drassanes Kriegsmarinewerft, a Wilhelmshaven. La col·locació de quilla va ser realitzada el 15 de juny de 1935, i el seu amarament més d'un any després, el 3 d'octubre de 1936. Fou completat el 7 de gener de 1939, amb un armament principal de nou canons SK C/34 de 280 mm en muntura triple. Es van fer plans per substituir aquest armament per sis canons SK C/34 de 380 mm, però la conversió mai fou duta a terme.
El Scharnhorst i el Gneisenau van operar junts durant gran part de la Segona Guerra Mundial, duent a terme principalment incursions a l'Atlàntic per fer ràtzies contra les naus mercants aliades. A la seva primera operació, el Scharnhorst enfonsà el creuer auxiliar britànic HMS Rawalpindi en un ràpid enfrontament. Més tard les dues naus participaren en l'Operació Weserübung, la invasió alemanya de DInamarca i Noruega. Durant el curs d'aquesta campanya els creuers s'enfrontaren breument contra el creuer de batalla britànic HMS Renown, i més tard enfonsaren el portaavions HMS Glorious junt amb els seus destructors escorta Acasta i Ardent. En aquest enfrontament, el Scharnhorst assolí un dels impactes d'artilleria naval més llunyans de la història, tocant el Glorious a 24.100 metres de distància.
A principis de 1942, després d'un intens bombardeig, els bessons van trencar el bloqueig britànic i van travessar amb èxit el Canal de la Mànega, anant des de la França ocupada fins a Alemanya, a l'anomenada Operació Cerberus. A principis del següent any, el Scharnhorst es va unir al cuirassat Tirpitz a Noruega per ajudar a interceptar les naus mercants aliades destinades a la Unió Soviètica. En aquesta operació, el creuer, junt amb una escorta de destructors, van fer una incursió a l'Atlàntic per interceptar un comboi, però foren atacats per un destacament britànic liderat pel cuirassat HMS Duke of York en el que seria conegut com a la Batalla del Cap Nord. En aquest enfrontament, el Scharnhorst va ser enfonsat pels anglesos, amb només 36 supervivents dels 1.968 tripulants.