Informació general | |
---|---|
Tipus | mòdul espacial ![]() |
Estació | segment orbital americà ![]() |
Fabricant | Boeing ![]() |
Pais d'origen | Estats Units d'Amèrica ![]() |
Llançament | |
Missió | STS-98 |
Data | 7 febrer 2001 ![]() |
Vehicle de llançament | transbordador espacial ![]() |
| |
Acoblament | 10 febrer 2001 ![]() |
Desacoblament | cap valor ![]() |
Punt de sortida | plataforma de llançament 39A ![]() |
Especificacions | |
Massa | |
Dimensions
| |
Llargada | 8,53 m ![]() |
Diàmetre | 4,27 m ![]() |
| |
Volum | 106 m³ ![]() |
Destiny va ser el quart mòdul col·locat a l'Estació Espacial Internacional i el segon fabricat per la NASA després del Unity. És la principal instal·lació d'operacions per les càrregues de recerca dels Estats Units a bord de l'estació. Va ser connectat, al mòdul Unity, i activat en un període de cinc dies el febrer de 2001, durant la missió STS-98. Destiny va ser la primera estació orbital permanent d'investigació des de la retirada del Skylab el febrer de 1974.
La companyia Boeing va començar la fabricació del mòdul de 14,5 tones d'alumini durant 1995 al Centre de Vol Espacial Marshall a Huntsville (Alabama). Les seves dimensions són 8,5 metres de llarg per 4,3 d'ample. Els astronautes treballen a l'interior del laboratori pressuritzat per dirigir diferents investigacions. Alguns dels seus objectius són l'estudi de materials, biotecnologia, enginyeria, medicina, i física en condicions de microgravetat.[1]