| |||||
Tipus | Riu i canal ![]() | ||||
---|---|---|---|---|---|
Inici | |||||
Entitat territorial administrativa | França ![]() | ||||
Localització | Souchez ![]() | ||||
Final | |||||
Entitat territorial administrativa | cantó de Quesnoy-sur-Deûle (França) ![]() | ||||
Localització | Deûlémont ![]() | ||||
Desembocadura | Leie ![]() | ||||
| |||||
Afluent | |||||
Conca hidrogràfica | conca de l'Escalda ![]() | ||||
Dades i xifres | |||||
Altitud | 70 m ![]() | ||||
Mida | 73 (![]() | ||||
Superfície de conca hidrogràfica | 1.071 km² ![]() | ||||
Mesures i indicadors | |||||
Cabal | 8 m³/s ![]() | ||||
El Deule és un riu de Flandes francès a França. Neix de la confluència dels Carency i Sant-Nazaire al municipi de Souchez. Excepte el curs superior que es diu també Souchez, aval de Lens ja des de l'edat mitjana va ser canalitzat, i no queda gairebé res del seu llit natural.[1] Desemboca a Deulemonde al Leie, a la fontera belga. Deulemonde és un mot compost de «Deule» i el sufix neerlandès «-monde» que significa desembocadura.[2] Va ser francitzat a Deûlémont després de l'annexió de parts del comtat de Flandes al segle xvii.
La part entre Lens i Courrières és diu Canal de Lens. Entre Courrières i Douai s'ha construït al segle xvii un canal que el connecta amb l'Scarpe. Aquest tram s'ha integrat en l'eix de transport fluvial Duinkerke-Escalda de categoria V per vaixells o conjunts de barcasses empeses fins a 3000 tones. El tram de Courrières cap a la desembocadura al Leie és de categoria IV (fins 1350 tones). Com a eix de transport, a l'edat mitjana va tenir un paper important per al desenvolupament de la ciutat de Lilla. El riu hi era poc profund i les mercaderies s'hi havien de transportar per terra entre dos trams navegables. Al segle xix va ser el bressol del port interior i d'una xarxa de vies navegables. Es va crear una desviació i el curs urbà del riu hi va ser terraplenat o entubat.[3]
Després de la Segona Guerra Mundial, el Deule canalitzat va perdre el seu paper econòmic per la concurrència del transport per carretera. Des del 1993 es va decidir revaloritzar aquesta xarxa i augmentar-ne la capacitat i integrar-lo a la xarxa transeuropea de vies navegables en el projecte Sena-Nord.[4] El projecte es va aturar el 2012 per la crisi, fins que el govern francès el 2017 va tornar a activar-lo.[5]