![]() Ca la Dona, Barcelona (2015) ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | 1r agost 1959 ![]() Tavernes de la Valldigna (la Safor) ![]() |
Activitat | |
Ocupació | escriptora, traductora ![]() |
Família | |
Germans | Rosa Sansaloni Vercher Maria Francisca Sansaloni Vercher ![]() |
Lloc web | escriptors.cat… ![]() |
![]() ![]() |
Encarna Sant-Celoni i Verger (o també Encarna Sansaloni Verger)[1] (Tavernes de la Valldigna, la Safor, 1 d'agost de 1959) és una escriptora i traductora valenciana.[2][3][4]
El 1983 va guanyar el premi Ciutat de Cullera, amb Dotze contes i una nota necrològica, i el 1985 el premi Joanot Martorell de Gandia, amb la novel·la Siamangorina. És membre de l'Associació d'Escriptors en Llengua Catalana i ha traduït, entre d'altres, Els mil i un quarts d'hora, de Thomas-Simon Gueullette (Palma: Moll, 2008), i cotraduït del danés, amb Anne Marie Dinesen, l'antologia Poemes-Digte, de Tove Ditlevsen (Alfons el Magnànim, 1994); de l'àrab, amb Margarida Castells, el recull Perles de la nit. Poetes andalusines (adesiara editorial, 2013), i de l'anglés, amb Isabel Robles, Vint-i-un poemes d'amor, d'Adrienne Rich (València: PUV, 2019). L'any 2004 obtingué el Premi Vila de Puçol, i el 2008 va publicar l'antologia Eròtiques i despentinades. Un recorregut de cent anys per la poesia catalana amb veu de dona, amb il·lustracions de Maria Montes (Tarragona: Arola). També és coautora de dos llibres de llengua: Reciclatge (València: Tres i Quatre, 1992) i Accent greu (València: Tabarca, 2000), col·laboradora del Diari La Veu i, a més de col·laborar en diverses revistes i publicacions, ha participat en lectures i recitals, arreu dels territoris de parla catalana.[5][6][7][8]