Els estabilitzadors d'imatge són un conjunt de tècniques i/o aparells que redueixen el desenfocament associat al moviment durant l'exposició d'una càmera o altre element captador d'imatges.
Generalment un estabilitzador d'imatge compensa els moviments panoràmics d'escombrat tant horitzontals com verticals i els moviments angulars. Els sistemes d'estabilització electrònics també poden compensar els moviments de rotació.[1] Actualment s'acostumen a utilitzar estabilitzadors d'imatge en binoculars estabilitzats, càmeres fotogràfiques i de video, telescopis astronòmics i alguns telèfons intel·ligents. En cada cas el tipus d'estabilitzador utilitzat és diferent, doncs el desenfocament resultant a la imatge ve originat per diferents motius; per exemple a les càmeres fotogràfiques el desenfocament associat al moviment és un problema que apareix principalment a velocitats d'obturació lentes o quan s'utilitzen lents del tipus teleobjectiu, mentre que en enregistraments de vídeo el moviment de la càmera pot causar una inestabilitat visible fotograma a fotograma. En fotografíes d'astronomia el problema del moviment de la lent s'amplifica per les variacions de posició, respecte a la terra, que pateixen els objectes fotografiats durant el temps d'exposició.