Localització | |||||
---|---|---|---|---|---|
| |||||
País | Itàlia | ||||
Regió | Emília-Romanya | ||||
Província | Província de Ferrara ![]() | ||||
Capital de | |||||
Població humana | |||||
Població | 129.340 (2023) ![]() | ||||
Idioma oficial | italià ![]() | ||||
Geografia | |||||
Superfície | 405,16 km² ![]() | ||||
Altitud | 9 m ![]() | ||||
Limita amb | |||||
Patrocini | Sant Jordi ![]() | ||||
Organització política | |||||
Membre de | Aliança per el medi ambient (2003–) ![]() | ||||
Identificador descriptiu | |||||
Codi postal | 44121–44124 ![]() | ||||
Fus horari | |||||
Prefix telefònic | 0532 ![]() | ||||
Identificador ISTAT | 038008 ![]() | ||||
Codi del cadastre d'Itàlia | D548 ![]() | ||||
Altres | |||||
Agermanament amb | |||||
Lloc component de Patrimoni de la Humanitat | |||||
Data | 1995 (19a Sessió) | ||||
Identificador | 733bis-001 | ||||
Lloc web | comune.fe.it ![]() |
Ferrara (Fràra ['fra:ra] en el dialecte de Ferrara) és un municipi italià capital de la província homònima, dins la regió d'Emília-Romanya. L'any 2007 tenia 133.591 habitants.
Situada a la plana d'Emilia, a la vora del Po de Volano —que separa la ciutat del burg medieval de Sant Giorgio i delimita la frontera amb els nous assentaments contemporanis al sud de la muralla—, la ciutat té una estructura urbanística que es remunta al segle xiv, quan era governada per la família dels Este. Ferrara viu la seva edat d'or a la baixa edat mitjana i el Renaixement, sota el govern de la família Este, època en què es transforma en un centre artístic de gran importància, no només a italià sinó també a nivell europeu, i arriba a rebre personalitats com Ludovico Ariosto i Torquato Tasso, Nicolau Copèrnic i Paracelsus, Andrea Mantegna i Tiziano, Pico della Mirandola i Pietro Bembo.
Ferrara és un dels quatre caps de província italians (amb Bergamo, Lucca i Grosseto) que tenen el centre històric totalment envoltat d'una muralla que s'ha mantingut gairebé intacta al llarg dels segles.[1] El disseny de Biagio Rossetti la va convertir en la primera ciutat moderna d'Europa, de la qual cosa se'n deriva —en gran part— el reconeixement del centre històric, el 1995, com a Patrimoni Mundial de la Humanitat,[2] ampliat el 1999 al Delta del Po.[3] Ferrara, amb Ravenna i Pisa, és també una de les primeres città del silenzio esmentades en els Laudi de Gabriele D'Annunzio.
Ferrara és una antiga seu universitària (Università degli Studi di Ferrara) i seu arquebisbal (Arxidiòcesi de Ferrara-Comacchio). És seu d'importants centres culturals: la Pinacoteca Nazionale del Palazzo dei Diamanti, la seu de la Fondazione Ermitage Italia, el Museo Archeologico Nazionale, el Museo del Risorgimento e della Resistenza, el Museo d'arte moderna e contemporanea Filippo de Pisis, el Museo della Cattedrale, el Museo Giovanni Boldini i molts altres museus.