Hylobatidae ![]() | |
---|---|
![]() Symphalangus syndactylus | |
Enregistrament | |
Dades | |
Mitjà de locomoció | braquiació ![]() |
Pes | 8,5 kg ![]() |
Taxonomia | |
Super-regne | Holozoa |
Regne | Animalia |
Fílum | Chordata |
Classe | Mammalia |
Ordre | Primates |
Superfamília | Hominoidea |
Família | Hylobatidae ![]() Gray, 1871 |
Gèneres | |
Distribució | |
Els hilobàtids (Hylobatidae) són una família de primats hominoïdeus que inclou totes les espècies de gibons i el siamang.[1] Aquesta família agrupa a quatre gèneres, agrupats segons el seu nombre de parells de cromosomes: Hoolock (38), Hylobates (44), Nomascus(52) i Symphalangus(50),[2][3] els quals al seu torn integren divuit espècies.[4][5]
Es diferencien dels altres hominoïdeus principalment per la seva menor grandària, la gran longitud dels seus braços pel que fa a la mida corporal, el seu estil de vida exclusivament arborícola, l'ús de la braquiació com a forma principal de locomoció i per la seva organització social basada en parelles monogàmiques.[6] Igual que els altres hominoïdeus la seva cavitat cranial és voluminosa; les seves òrbites són grans i algunes espècies posseeixen un sac gular al coll que els permet intensificar els seus crits.[7] [8] Obtenen el seu aliment durant les hores del dia i la majoria de les espècies s'alimenten principalment de polpa de fruites,[9] complementant la seva dieta amb fulles i invertebrats.[10]
Els hilobàtids habiten en gairebé tot el Sud-est d'Àsia en hàbitats de selva tropical plujosa i subtropical,[11] principalment en zones de baixa altitud.[2] Són animals socials i territorials que formen grups petits de quatre individus de mitjana, formats per una parella monògama i els seus fills.[12] Protegeixen aquest territori activament i mantenen allunyats als possibles rivals per mitjà de desplegaments, principalment vocals, en els quals les parelles d'adults de cada grup entona a duo sorollosos cants d'advertència.[9]
Totes les espècies de la família es troben amenaçades d'extinció, a causa de la creixent població humana del sud-est asiàtic que ha desforestat, deteriorat i fragmentat el seu hàbitat, per dedicar el sòl a diverses activitats econòmiques. La presència d'humans també ha propiciat altres activitats que han contribuït a la minva de la seva població, com la caça per aprofitar la seva carn o com a input per a medicines tradicionals, i la captura d'exemplars vius per vendre'ls com a mascotes o per exhibició en zoològics.[13] A la Llista Vermella de la UICN, la major part de les espècies es classifiquen com en perill d'extinció i dues d'elles es cataloguen com en perill crític.[14] En la publicació biennal Els 25 primats en major perill del món 2016-2018, també s'inclou una espècie.[15]
<ref>
no vàlida;
no s'ha proporcionat text per les refs nomenades Characteristics
<ref>
no vàlida;
no s'ha proporcionat text per les refs nomenades Ankel442
<ref>
no vàlida;
no s'ha proporcionat text per les refs nomenades conservation
<ref>
no vàlida;
no s'ha proporcionat text per les refs nomenades uicnsearch