ភាសាខ្មែរ, ខ្មែរ i ខ្មែរ ![]() | |
---|---|
![]() ![]() | |
Tipus | llengua i llengua viva ![]() |
Ús | |
Parlants nadius | 16.600.000 ![]() ![]() |
Autòcton de | Cambodja, Long An, An Giang, Đồng Tháp, Kien Giang, Bạc Liêu province (en) ![]() ![]() ![]() |
Estat | Cambodja i Vietnam ![]() |
![]() | |
Classificació lingüística | |
llengua humana Macrofamilia àustrica llengües austroasiàtiques llengües mon-khmer llengües mon-khmer orientals ![]() | |
Característiques | |
Sistema d'escriptura | alfabet khmer ![]() |
Codis | |
ISO 639-1 | km ![]() |
ISO 639-2 | khm ![]() |
ISO 639-3 | khm ![]() |
Glottolog | khme1253 ![]() |
Ethnologue | khm ![]() |
ASCL | 6301 ![]() |
IETF | km ![]() |
La llengua khmer[1] o cambodjà[1] (en khmer: ភាសាខ្មែរ, pronunciat: /pʰiəsaː kʰmae/) és una llengua austroasiàtica, oficial a Cambodja. Amb 16 milions de parlants nadius, la majoria d'ells a Cambodja, és una de les llengües més parlades d'aquesta família. El khmer és una llengua analítica que té com a ordre canònic de la frase la seqüència subjecte-verb-objecte.
La història del khmer es pot dividir en quatre etapes:[2] el protokhmer, parlat abans de l'any 600; el khmer antic I, del 600 al 800; el khmer antic II o angkorià, fins al segle xiv; el khmer mitjà, del 1300 fins al 1700 aproximadament i el khmer contemporani.
Fonològicament, destaca per un inventari reduït de consonants, moltes d'elles apareixen com a al·lòfons aspirats, i un sistema vocàlic complex, amb vocals obertes i tancades, llargues o breus que difereixen segons el dialecte analitzat. El nom no es flexiona en gènere ni en nombre gramatical, igual que el verb, amb una conjugació gairebé inexistent. Els accidents verbals es marquen amb partícules o adverbis, com en altres llengües de la mateixa família.