Per Mapa de T en O o Mapa Orbis Terrarum, es coneix a un tipus de mapamundi, realitzat a l'edat mitjana, caracteritzat per la seva alta càrrega teològica.[1]
El primer a realitzar aquests mapamundis va ser Isidor de Sevilla, que en els seus Etimologies indica com s'han de fer. La O representa el món de forma circular, envoltat per l'oceà. El món conegut només abasta Europa, Àfrica i Àsia. La T fa referència a l'articulació de l'espai interior. L'eix principal seria la mar Mediterrani que separa Europa i Àfrica. L'eix secundari, perpendicular al principal, s'articula a partir del Nil, continuant en el mar Negra i el riu Don, separant Europa i Àsia.
Els mapes de T en O anirien guanyant complexitat amb el pas del temps. Un exemple són els mapamundis dels Beats, sent el més famós el Mapamundi del Beat de Liébana, originats amb els Comentaris a l'Apocalipsi de Sant Joan del segle viii, que contenen nombroses il·lustracions acompanyant el text. El disseny passa a ser rectangular, representant-les terres conegudes entorn de la Mediterrània. Jerusalem es converteix en el centre del mapa i s'introdueix el paradís a Àsia. Sobre el paradís s'afegirà posteriorment una representació de Jesucrist com mostra ara el mapamundi de Hereford.
Com a representació cartogràfica són anacrònics, limitant-se a reproduir a les fonts clàssiques. Presenten de forma esquemàtica les grans formacions muntanyoses així com alguns topònims. Amb el pas del temps s'actualitza i enriqueix la informació, però els mapes s'omplen de continguts fantàstics. Les il·lustracions es realitzen a partir del santoral cristià, seguint referències bíbliques.