![]() Retrat de sant Pere com a Papa fet per Rubens. Oli sobre taula, Museu del Prado, 1610–1612. ![]() | |
Nom original | (arc) 𐡔𐡌𐡏𐡅𐡍 𐡁𐡓 𐡉𐡅𐡍𐡄 ![]() |
---|---|
Biografia | |
Naixement | 1 aC ![]() Betsaida (Imperi Romà) ![]() |
Mort | 13 octubre 64 dC ↔ 68 dC ![]() Roma (Imperi Romà) ![]() |
Causa de mort | pena de mort, crucifixió ![]() |
Sepultura | necròpolis del Vaticà ![]() |
Patriarca d'Antioquia | |
37 dC – 54 dC ← cap valor – Evodi d'Antioquia → | |
![]() | |
33 dC – 67 dC ← cap valor – Lli → | |
Apòstol | |
![]() | |
Dades personals | |
Residència | Jerusalem Roma Antioquia de l'Orontes Cafarnaüm ![]() |
Religió | Església de Jerusalem ![]() |
Activitat | |
Lloc de treball | Roma ![]() |
Ocupació | prevere, pescador, bisbe catòlic ![]() |
Període | Alt Imperi Romà ![]() |
Activitat | (Floruit: segle I ![]() |
Professors | Jesús de Natzaret ![]() |
Alumnes | Evodi d'Antioquia ![]() |
Enaltiment | |
Celebració | Església Catòlica Romana, Església Ortodoxa, esglésies orientals, anglicanisme |
Canonització | Antiga |
Pelegrinatge | Roma: Sant Pere del Vaticà (tomba), San Pietro in Vincoli (relíquies de les cadenes), Presó Mamertina (lloc d'empresonament), San Pietro in Montorio (lloc de martiri) |
Festivitat | 29 de juny; Càtedra de Sant Pere: 22 de febrer (el 18 de gener abans de 1960); S. Pere encadenat: 1 d'agost (abans de 1960) |
Iconografia | Vell amb barba, amb llibre; amb dues claus; amb pal·li o tiara papal; crucificat cap per avall, amb una creu cap per avall |
Patró de | El Masnou, Abrera, Riudecols, Canet de Mar, Montmeló, Reus, Rubí, Sant Cugat del Vallès, Sant Pere de Ribes, Sant Pere Pescador, Terrassa; Esporles; barri de Sant Pere (Barcelona); Roma, Santa Seu; Bremen, Worms i Ratisbona (Alemanya); Sant Petersburg (Rússia); mariners i pescadors, constructors de ponts (pontífexs) |
Família | |
Cònjuge | esposa de Sant Pere Eden ![]() |
Germans | Andreu apòstol ![]() |
Sant Pere[Nota 1] (Betsaida, Galilea, ? – Roma, entre 64 i 68 dC)[1] també conegut com a Simó Pere, Simeó, Simó, Cefes, o Pere Apòstol, va ser un dels Dotze Apòstols de Jesucrist, un dels primers líders de l'Església primitiva i va ser considerat per la hagiografia posterior com el primer Cap del Cristianisme.
Segons la tradició cristiana, Pere va ser crucificat a Roma sota l'emperador Neró.[2][3] Tradicionalment se'l considera el primer bisbe de Roma —o papa[1]— i també per la tradició cristiana oriental com el primer patriarca d'Antioquia. Totes les antigues esglésies cristianes veneren Pere com un sant major i com a fundador de l'Església d'Antioquia i de la Diòcesi de Roma,[1] però difereixen en les seves actituds respecte a l'autoritat dels seus successors. Segons l'ensenyament catòlic, Jesús va prometre a Pere una posició especial a l'Església.[4]
Al Nou Testament, Pere apareix de manera reiterada i destacada en els quatre evangelis, així com en els Fets dels Apòstols. Es creia tradicionalment que l'Evangeli de Marc mostrava la influència de la predicació de Pere i dels records de testimonis presencials. També s'esmenta, amb el nom de Pere o Cefas, a la Primera Carta de Pau als Corintis i a l'Epístola als Gàlates. El Nou Testament també inclou dues epístoles generals, la Primera i la Segona carta de Pere, que tradicionalment se li atribueixen, però ara generalment es rebutja l'autoria petrina d'ambdues.[5]
Fora del Nou Testament, se li van atribuir diversos llibres apòcrifs, en particular els Fets de Pere, l'Evangeli de Pere, la Predicació de Pere, l'Apocalipsi de Pere i el Judici de Pere.[6][7][8]
Error de citació: Existeixen etiquetes <ref>
pel grup «Nota» però no s'ha trobat l'etiqueta <references group="Nota"/>
corresponent.