Tipus | Serralada ![]() | |||
---|---|---|---|---|
Localització | ||||
Entitat territorial administrativa | Pirineus Orientals (França) i Alt Empordà (Catalunya) ![]() | |||
| ||||
Serralada | Pirineus ![]() | |||
Dades i xifres | ||||
Altitud | 1.256 m ![]() | |||
Punt més alt | Puig Neulós ![]() ![]() | |||
Àrea protegida Natura 2000 | ||||
Identificador | ![]() ![]() | |||
La serra de l'Albera, o també massís de l'Albera, és el principal contrafort oriental dels Pirineus.[1] La serra de l'Albera és un conjunt muntanyós situat entre les planes de l'Empordà i el Rosselló. La seva carena marca la línia divisòria de l'Alt Empordà al sud, amb les comarques de la Catalunya Nord del Rosselló i el Vallespir. S'estén del coll del Pertús[2] fins al mar Mediterrani, entre la Costa Vermella i el nord de la Costa Brava, entre les poblacions d'Argelers i Cervera. L'orient de l'Albera és considerada una subcomarca del Rosselló anomenada la Marenda.
És un dels darrers contraforts dels Pirineus, si bé la poca altura i l'erosió de les muntanyes fan que tinguin unes característiques ben diferents de les de l'eix central d'aquesta serralada. Culmina al puig Neulós[3] (1.256 m). Altres cims destacats són el puig dels Pastors (1.167 m), el puig dels Quatre Termes (1.156m) i el pic de Sallafort (992 m).
Del 1659 ençà, arran del Tractat dels Pirineus, la seva carena constitueix la frontera entre els estats francès i espanyol.
El topònim Albera procedeix del llatí Alberia ('blanca', aplicat a una zona). El nom apareix per primera vegada el 844 sota el terme d'Alberiæ. Destaca l'ús del plural en llatí, en francès (Les Albères, fals plural ortogràfic per a adaptar el terme català o llatinisme?), així com en la denominació nord-catalana, potser interferir pel francès (serra de les Alberes).