![]() Un tanc T-26 model 1933 amb camuflatge blanc llis durant la Batalla de Moscou, l'hivern de 1941-1942. | |
Característiques generals | |
---|---|
Tipus | Tanc lleuger |
País d'origen | ![]() |
Any | 1931[1] |
Fabricant | Fàbrica de tractors de Stalingrad Fàbrica nº174, K.E. Voroixílov, de Leningrad |
Dimensions | |
Pes | 9,4 t |
Amplada | 2,44 m |
Longitud | 4,62 m |
Altura total | 2,19 m |
Altura del terra | 0,38 m[2] |
Tripulació | 3. Artiller, comandant/carregador, conductor. |
Especificacions | |
Motor | Tipus Armstrong Siddeley |
Tipus de motor | Motor de gasolina de 4 cilindres refrigerat per aire |
Cilindrada | 6.600 cc |
Potència màxima | 90 CV a 2.100 rpm[2] |
Transmissió | Embragatge de disc únic sec, eix de transmissió, caixa de canvis amb 5 velocitats, direcció i rodes motrius |
Rodatge | 8 rodes de rodament, 4 corrons de retorn, 1 roda motriu davantera i al darrere |
Suspensió | Suspensió de ballesta amb meitats d'el·lipse |
Prestacions | |
Vel. carretera | 31 km/h |
Vel. camp a través | 16 km/h |
Autonomia carretera | 140 km[2] |
Autonomia camp a través | 240 km |
Combustible | 290 L[3] |
Armament | |
Primari | Canó 20K Model 1932/34 de 45 mm |
Secundari | Metralladora DT de 7,62 mm en muntura universal P-40 |
Blindatge i defenses | |
Blindatge en buc | Sostre: 6-10 mm Terra: 6 mm Laterals, frontal i darrere: 13-15 mm |
Blindatge en torreta | 13-15 mm[3] |
El T-26 fou el principal tanc soviètic durant el període d'entreguerres i l'inici de la Segona Guerra Mundial. Classificat com a tanc lleuger es va produir entre els anys 1931 i 1941 i es basava en el Vickers 6-Ton, el model més influent de l'època. La combinació d'un bon armament, amb un canó dual de 45 mm, mobilitat i blindatge va afavorir que fos el disseny més fabricat de la dècada dels 30, superant el nombre total de tancs que produirien Alemanya i França juntes entre 1930 i 1940.[4]
En el seu debut durant la Guerra Civil Espanyola demostraria ser àmpliament superior a les tanquetes alemanyes Panzer I i italianes L 3/35. També participaria amb una relativa eficàcia als enfrontaments primerencs contra l'Imperi del Japó, a la Batalla de Khalkhin Gol, i durant la Guerra d'Hivern.
El 22 de juny de 1941 el T-26 formava el gruix del parc de tancs de l'Exèrcit Roig però les tripulacions mal entrenades i la manca de manteniment i estandardització l'havia debilitat greument. Per aquest motiu, quan la Wehrmacht va iniciar l'Operació Barbarroja els més de 10.000 T-26 van perdre's a milers durant els primers mesos, gairebé a xifres iguals per foc enemic que per avaries mecàniques. A partir de 1941 tota la producció de T-26 cessaria i s'anirien substituint gradualment pels T-34, més fiables, ben armats i blindats.
Cap al final de la guerra els T-26 aïllats a l'orient tornarien a viure un curt moment de glòria durant l'Operació Tempesta d'Agost, l'any 1945, atacant un pobrament equipat exèrcit japonès.[4]