Andreas Osiander | |
---|---|
![]() | |
Personlig information | |
Født | 28. december 1498 ![]() Gunzenhausen, Bayern, Tyskland ![]() |
Død | 27. oktober 1552 (53 år), 17. oktober 1552 (53 år) ![]() Königsberg, Preussen ![]() |
Far | Andreas Osiander[1] ![]() |
Mor | Anna Herzog[2] ![]() |
Ægtefæller | Catherine Preu, Helene Künhofer, Helene Magenbuch ![]() |
Børn | Agnes Osiander, Veronika Osiander, Katharina Osiander, Lucas Osiander der Ältere ![]() |
Uddannelse og virke | |
Uddannelsessted | Universität Ingolstadt ![]() |
Beskæftigelse | Teolog, universitetsunderviser, matematiker ![]() |
Arbejdsgiver | Albertus-Universität Königsberg ![]() |
Arbejdssted | Nürnberg, Ingolstadt, Marburg ![]() |
Information med symbolet ![]() |
Andreas Osiander (19. december 1498 i Gunzenhausen – 17. oktober 1552 i Königsberg) var en tysk luthersk teolog.
Osiander blev 1522 den første evangeliske præst ved Lorenz-Kirken i Nürnberg og indtog her en anset stilling. Da han ikke vilde føje sig efter det augsburgske interim, måtte han 1548 forlade byen og blev 1549 præst og professor i Königsberg. Her udbrød den heftige »Osiandriske Strid« om retfærdiggørelsen, idet Osiander i nogle skrifter i 1550 med stor iver forfægtede den anskuelse, at retfærdiggørelsen ikke skulde betragtes som en domshandling fra Gud, men som en meddelelse af en habituel retfærdighed i kraft af den mystiske forening med Kristus. Der opstod nu en saare heftig teologisk Polemik; O., som havde den preussiske Hertugs Støtte, døde allerede et Par Aar efter Stridens Udbrud, men hans Tilhængere beholdt Overhaand i Preussen indtil 1566, da den vigtigste af dem, Funck, blev henrettet som Landsforræder, og den lutherske Læres Renhed atter genoprettet.