Balduin 1. | |
---|---|
![]() Balduins kroning, i en illustration fra en tekst fra det 13. århundrede (Bibliothèque nationale de France) | |
Konge af Jerusalem | |
Kroning | 25. december 1100 Fødselskirken, Bethlehem |
Regerede | 1100–1118 |
Forgænger | Godfred af Bouillon (som Forsvarer af Den hellige grav) |
Efterfølger | Balduin 2. af Jerusalem |
Ægtefælle | Godehilde de Toeni Arda af Armenien Adelaide del Vasto |
Hus | Flandern |
Far | Eustace 2., greve af Boulogne |
Mor | Ida af Lorraine |
Født | 1060'erne |
Død | 2. april 1118 Al-Arish, Fatimide-kalifatet |
Hvilested | Gravkirken, Jerusalem |
Balduin 1. (arabisk: بالدوين الأول tr. bāldwyn ālأwl), også kendt som Balduin af Boulogne (1060'erne – 2. april 1118), var den første greve af Edessa fra 1098 til 1100, og den første konge af Jerusalem fra 1100 til sin død. Som den yngste søn af Eustace 2., greve af Boulogne og Ida af Lorraine, var han bestemt til en kirkekarriere, men han opgav denne og giftede sig med en normannisk adelskvinde Godehilde af Tosny. Han modtog Grevskabet Verdun i 1096, men han sluttede sig snart til korsfarerhæren under sin bror Godfred af Bouillon og blev en af de mest succesrige hærførere under Det 1. korstog.
Mens hovedkorsfarerhæren marcherede igennem Lilleasien i 1097, indledte Balduin og normanneren Tancred et separat felttog mod Kilikien (sydlige del af det nuværende Tyrkiet). Tancred forsøgte at indtage Tarsus i september, men Balduin tvang ham til at opgive det, hvilket gav anledning til en fortsat konflikt mellem dem. Balduin erobrede vigtige fæstninger i landene vest for Eufrat med hjælp fra lokale armenere. Thoros af Edessa inviterede ham til at komme til Edessa (Şanlıurfa) for at kæmpe mod Seldsjukkerne. Ved at drage fordel af et oprør mod Thoros erobrede Balduin byen og oprettede den første korsfarerstat den 10. marts 1098. For at styrke sit styre giftede enkemanden Balduin sig med en armensk herskerdatter (som nu er kendt som Arda). Han forsynede den hovedkorsfarerhær med mad under belejringen af Antiochia. Han forsvarede Edessa mod Kerbogha, guvernøren af Mosul, i tre uger og forhindrede ham i at nå Antiochia, før korsfarerne indtog byen.
Godfred af Bouillon, som korsfarerne havde valgt som deres første hersker af Jerusalem, døde i 1100. Dagobert, den katolske patriark af Jerusalem, og Tancred tilbød Jerusalem til Tancreds onkel, Bohemund 1. af Antiochia. Godfreds støtter tog besiddelse af byen og opfordrede Balduin til at gøre krav på Godfreds arv. Da en muslimsk hersker havde taget Bohemund til fange, drog Balduin til Jerusalem og mødte lidt modstand. Patriarken kronede ham til konge i Betlehem den 25. december. Han erobrede Arsuf og Cæsarea i 1101, Akko i 1104, Beirut i 1110 og Sidon i 1111, med hjælp fra Genovas og Venedigs flåder og af flere mindre korsfarer grupper, men alle hans forsøg på at indtage Ashkelon og Tyrus mislykkedes. Efter hans sejr i Det 3. slag ved Ramla i 1105 iværksatte egypterne ikke yderligere større felttog mod Kongeriget Jerusalem .
Balduin hjalp Bertrand, greve af Toulouse, med at erobre Tripoli i 1109. Da han var den eneste kronede monark i korsfarerstaterne, hævdede Balduin overhøjheden over andre korsfarerherskere. Balduin 2. af Edessa og Bertrand svor ham troskab. Tancred, der regerede Fyrstedømmet Antiochia, adlød også hans befalinger. Han støttede Balduin 2. og Tancred mod Kerboghas efterfølger, Mawdud, der lancerede en række felttogr mod Edessa og Antiochia i de tidlige 1110'ere. Han opførte fæstninger i Transjordanien, territoriet øst for Jordan-floden, for at kontrollere karavaneruterne mellem Syrien og Egypten. Han døde under et felttog mod Egypten.