Camille Pissarro Slutningen af 1800-tallet | |
---|---|
![]() Camille Pissarro. Selvportræt, 1873. | |
Personlig information | |
Født | Jacob Abraham Camille Pissarro ![]() 10. juli 1830 ![]() Charlotte Amalie, Amerikanske Jomfruøer ![]() |
Død | 13. november 1903 (73 år) ![]() Paris, Frankrig ![]() |
Dødsårsag | Sepsis ![]() |
Gravsted | Camille Pissarros gravsted, Cimetière du Père-Lachaise ![]() |
Bopæl | Frankrig Charlotte Amalie Venezuela ![]() |
Far | Frédéric-Abraham-Gabriel Pissarro ![]() |
Mor | Rachel Pissarro ![]() |
Søskende | Alfred Pissarro ![]() |
Ægtefælle | Julie Vellay (fra 1871) ![]() |
Børn | Jeanne Bonin-Pissarro, Georges Manzana-Pissarro, Paul-Émile Pissarro, Felix Pissarro, Ludovico Rodolphe Pissarro, Jeanne Rachel Pissarro, Lucien Pissarro ![]() |
Familie | Claude Bonin-Pissarro (barnesøn) ![]() |
Uddannelse og virke | |
Felt | maleri |
Uddannelsessted | Académie Suisse (fra 1859) ![]() |
Elev af | Henri Lehmann, Isidore Dagnan, Fritz Melbye, François-Édouard Picot ![]() |
Beskæftigelse | Kunstmaler, gravør, bygningstegner, litograf, grafiker, pastelist ![]() |
Periode | Impressionisme, Postimpressionisme |
Arbejdssted | Caracas, Montmorency, Charlotte Amalie, Holland (1894-1898), Amsterdam (1898), La Roche-Guyon, London, Paris ![]() |
Elever | Rudolf Quittner, Paul Gauguin ![]() |
Kendte værker | Boulevard Montmartre i Paris, Rimfrost ved Ennery, Udsigt over landsbyen Éragny, To kvinder taler sammen ved havet, St. Thomas, Jalais Hill, Pontoise med flere ![]() |
Genre | Portræt, stilleben, landskabsmaleri, figurmaleri ![]() |
Bevægelse | Neoimpressionisme, Impressionisme ![]() |
Påvirket af | Fritz Melbye ![]() |
Signatur | |
![]() | |
Andet | |
![]() Cimetière du Père-Lachaise i Paris 48°51′33″N 2°23′29″Ø / 48.859107°N 2.39149°Ø | |
Information med symbolet ![]() |
Camille Pissarro (født 10. juli 1830, død 13. november 1903) var en dansk-fransk impressionistisk maler. Han blev født i Dansk Vestindien og blev sendt til Paris af sin velhavende jødiske familie for at afslutte sin uddannelse. Han udviste oplagte kunstneriske evner, og i 1855 blev han optaget på Académie Suisse, hvor han mødte Claude Monet, og blev stamgæst på Café Guerbois, hvor Édouard Manet, Edgar Degas, Pierre-Auguste Renoir og Paul Cézanne holdt til. Han forblev socialist hele sit liv og brugte megen energi på at arrangere impressionistudstillingerne, han deltog som den eneste maler i alle otte udstillinger.[2] Han var også en entusiastisk støtte for unge nye talenter, som Paul Signac, Georges-Pierre Seurat, Vincent van Gogh og Maximilien Luce. Hans affære med moderens tjenestepige, Julie Véllay, blev taget ilde op, men parret giftede sig i 1870 og fik seks børn, der alle viste sig at have kunstneriske evner. Pissarro forblev dansk statsborger hele sit liv.[3][4]