Erling Skjalgsson | |
---|---|
![]() | |
Personlig information | |
Født | 975 ![]() Sola Kommune, Norge ![]() |
Død | 21. december 1028 ![]() Bokn Kommune, Norge ![]() |
Far | Torolv skjalg Ogmundson ![]() |
Ægtefælle | Astrid Tryggvesdatter ![]() |
Barn | Ragnhild Erlingsdottir af Sola ![]() |
Uddannelse og virke | |
Beskæftigelse | Høvding ![]() |
Information med symbolet ![]() |
Erling Skjalgsson (født ca. 975, død 21. december 1028 ved Bokn) var en høvding (herse) i Sola det sydvestlige Norge og blandt sin tids mægtigste mænd. Han var svoger til Olav Tryggvason og først allieret med, men senere dræbt af Olav den Hellige. Erlings gård lå ved det, der nu er Sola Ruinkirke.
Erling anses som tidens fremmeste forkæmper for den traditionelle norske, decentraliserede opbygning med små uafhængige kongedømmer og et tingsystem. Mod dette stod først og fremmest Olav den Hellige, som kæmpede for et centraliseret norsk kongedømme.
Snorre Sturlasson skriver i Olav Tryggvasons saga i Heimskringla, at Erling Skjalgsson havde mange og store venner og var mægtig og venlig. Han havde altid halvfems frie mænd eller flere hos sig, og i møde med jarlerne havde han to hundrede mand eller flere med sig. Han ejede et stort hærskib med 32 rum, som tog mindst to hundrede mand.