Fedor von Bock | |
---|---|
3. december 1880 - 4. maj 1945 | |
![]() Feltmarskal Fedor von Bock | |
Kaldenavn(e) | Den hellige ild fra Küstrin [1] Der Sterber |
Født | 3. december 1880 Küstrin, Tyskland |
Død | 4. maj 1945 (64 år) Oldenburg, Tyskland |
Begravet ved | Lensahn Cemetery[2] |
Troskab | Tyskland |
Tjenestetid | 1898-1942 |
Rang | Feltmarskal |
Chef for | Heeresgruppe Nord, 1939 Heeresgruppe B, 1940 Heeresgruppe Mitte, 1941 Heeresgruppe Süd, 1942 |
Militære slag og krige | 1. Verdenskrig
|
Underskrift | ![]() |
Fedor von Bock (3. december 1880 – 4. maj 1945) var en tysk officer, som opnåede at få rang af feltmarskal under 2. Verdenskrig. Som en leder, der belærte sine soldater om æren ved at dø for det tyske fædreland, fik han øgenavnet "Der Sterber".[3] Bock var chef for Heeresgruppe Nord under Felttoget i Polen (1939), ledede Heeresgruppe B under Slaget om Frankrig i 1940, og var senere chef for Heeresgruppe Mitte under angrebet på Sovjetunionen i 1941. Hans sidste kommando var over Heeresgruppe Süd i 1942.
Bock er bedst kendt for at have ledet Operation Taifun, det i den sidste ende fejlslagne forsøg på at erobre Moskva i vinteren 1941. Den tyske offensiv blev forsinket af hårdnakket sovjetisk modstand i omegnen af Mozhaisk, og også af Rasputitsa, årstiden med regn og mudder i Rusland. De bløde jordveje i Rusland blev hurtigt til et bundløst ælte, og derfor gik den tyske fremrykning næsten i stå. Da den russiske vinter slog til med fuld kraft, det var den koldeste vinter i over 50 år,[4] blev de tyske hære hurtigt ude af stand til at gennemføre yderligere operationer og fik større tab som følge af det kolde vejr end gennem kamphandlinger.[5] Den sovjetiske modoffensiv drev hurtigt den tyske hær tilbage, og von Bock, som tidligt anbefalede en tilbagetrækning, blev frataget sin kommando af Adolf Hitler.
Som livslang officer i den tyske hær blev Bock anset for at være en general, som gjorde tingene "efter bogen". Han havde også ry for at være en fyrig forelæser, hvilket gav ham tilnavnet "Den hellige ild fra Küstrin".[6] Bock blev ikke anset for at være en dygtig teoretiker, men han var meget målrettet, og følte at den største hæder, som en tysk soldat kunne opnå, var at dø på slagmarken for fædrelandet.[6]
Personligt afskyede Bock nazismen, men var ikke stærkt involveret i politik. Han havde heller ikke sympati for sammensværgelser om at afsætte Adolf Hitler og protesterede aldrig officielt mod SS' behandling af civile. Bock var usædvanlig åbenmundet, et privilegium som Hitler kun gav ham, fordi han havde haft succes på slagmarken.[5]