Grover Cleveland | |
---|---|
![]() | |
24. amerikanske præsident | |
Embedsperiode 4. marts 1893 – 4. marts 1897 | |
Vicepræsident | Adlai E. Stevenson |
Foregående | Benjamin Harrison |
Efterfulgt af | William McKinley |
22. amerikanske præsident | |
Embedsperiode 4. marts 1885 – 4. marts 1889 | |
Vicepræsident | Thomas A. Hendricks (1885) Ingen (1885-1889) |
Foregående | Chester A. Arthur |
Efterfulgt af | Benjamin Harrison |
28. guvernør i New York | |
Embedsperiode 1. januar 1883 – 6. januar 1885 | |
Stedfortræder | David B. Hill |
Foregående | Alonzo B. Cornell |
Efterfulgt af | David B. Hill |
34. borgmester i Buffalo, New York | |
Embedsperiode 2. januar 1882 – 20. november 1882 | |
Foregående | Alexander Brush |
Efterfulgt af | Marcus M. Drake |
Personlige detaljer | |
Født | 18. marts 1837 Caldwell, New Jersey, USA |
Død | 24. juni 1908 (71 år) Princeton, New Jersey, USA |
Dødsårsag | Hjerteanfald |
Gravsted | Princeton Cemetery |
Politisk parti | Demokrat |
Højde | 1,80 m |
Ægtefælle(r) | Frances Folsom Cleveland |
Børn | Ruth Cleveland Esther Cleveland Marion Cleveland Richard Folsom Cleveland Francis Grover Cleveland |
Mor | Anne Neal |
Far | Richard Falley Cleveland |
Uddannelsessted | Princeton Universitet |
Beskæftigelse | Jurist Advokat |
Religion | Presbyterianisme |
Underskrift | ![]() |
Informationen kan være hentet fra Wikidata. |
Stephen Grover Cleveland (18. marts 1837 – 24. juni 1908) var både den 22. og 24. amerikanske præsident. Cleveland er den eneste præsident, der har siddet i to adskilte perioder (1885–1889 og 1893–1897). Han opnåede det største samlede stemmeantal i tre præsidentvalg – i 1884, 1888 og 1892, men blev ikke valgt i 1888 på grund af for få valgmandsstemmer. Han var den eneste Demokrat, der opnåede valg til præsident i den republikansk-dominerede æra fra 1860 til 1912. Clevelands beundrere har rost ham for hans ærlighed, uafhængighed, integritet og hans arbejde for principperne inden for klassisk liberalisme.[1] Som leder af Bourbondemokraterne var han modstander af imperialisme, skatter, subsidier og inflationspolitik, men som reformator arbejdede han også mod korruption og vennetjenester.
Nogle af Clevelands handlinger skabte kontroverser, selv i hans eget parti. Hans indblanding i Pullman-strejken i 1894 for at holde jernbanen i gang gjorde fagforeningerne vrede, og ved sin støtte til guldstandarden og modstand mod "fri sølv" (retten til at få lavet mønter af sølvfund) skubbede han Demokraternes landbrugsfraktion fra sig.[2] Ydermere beklagede kritikere sig over, at han ikke havde den store fantasi, og at han virkede handlingslammet under nationens økonomiske kriser – økonomisk depression og strejker – i hans anden præsidentperiode.[2] På trods af dette har han i eftertiden fået et ry som en ærlig og karakterfast mand.