Hans G. Dehmelt | |
---|---|
Født | 9. september 1922 ![]() Görlitz, Sachsen, Tyskland ![]() |
Død | 7. marts 2017 (94 år) ![]() Seattle, Washington, USA ![]() |
Dødsårsag | Sygdom ![]() |
Uddannelse og virke | |
Uddannelsessted | Georg-August-Universität Göttingen, Universitetet i Wrocław ![]() |
Elev af | Peter Brix, Hans Kopfermann ![]() |
Medlem af | National Academy of Sciences (fra 1978), American Academy of Arts and Sciences, American Physical Society ![]() |
Beskæftigelse | Universitetsunderviser, fysiker ![]() |
Fagområde | Fysik ![]() |
Arbejdsgiver | Duke University, University of Washington ![]() |
Nomineringer og priser | |
Udmærkelser | Rumford Prize (1985), Alexander von Humboldt Fellow, Nobelprisen i fysik (1989), Medlem af American Physical Society, National Medal of Science (1995) med flere ![]() |
Information med symbolet ![]() |
Hans Georg Dehmelt (født 9. september 1922, død 7. marts 2017)[1][2][3] var en tysk-amerikansk fysiker, der modtog nobelprisen i fysik 1989,[4] for at udvikle ion-fældeteknikken (Penningfælde) sammen med Wolfgang Paul, som de sammen modtog halvdelen af prisen for. Den anden halvdel af prisen dette år gik til Norman Foster Ramsey. Deres teknik blev anvendt til meget nøjagtige målinger af elektroners magnetiske moment.