![]() |
For andre personer med navnet Henrik 4., se Henrik 4.. |
Henrik 4. af Frankrig | |
---|---|
![]() Portræt udført af Frans Pourbus den yngre | |
Konge af Frankrig | |
Kroning | 27. februar 1594 Domkirken i Chartres |
Regerede | 2. august 1589 – 14. maj 1610 (20 år og 285 dage) |
Forgænger | Henrik 3. |
Efterfølger | Ludvig 13. |
Ægtefæller | Marguerite af Valois (g. 1572–99) Marie af Medici (g. 1600) |
Børn | med Dronning Marie: |
Fulde navn | fransk: Henri de Bourbon |
Hus | Huset Bourbon |
Far | Anton af Bourbon |
Mor | Johanne 3. af Navarra |
Født | 13. december 1553 Château de Pau, Pau, Kongeriget Navarra |
Død | 14. maj 1610 (56 år) Rue de la Ferronnerie, Paris, Kongeriget Frankrig |
Hvilested | 1. juli 1610 Klosterkirken Saint-Denis, nær Paris, Kongeriget Frankrig |
Religion | Calvinistisk (Huguenot) (til 1593) Romersk-katolsk (fra 1593) |
Henrik 4. af Frankrig (fransk: Henri IV) (13. december 1553 – 14. maj 1610) var konge af Navarra (som Henrik 3.) fra 1572 til 1610 og af Frankrig fra 1589 til 1610. Han var den første franske konge af Huset Bourbon. Hans forældre var Anton af Bourbon og Jeanne d'Albret.
Han var dattersøn af Frans 1.s søster Margrethe af Navarra og derfor nærmeste tronarving, da Valois-slægten uddøde i 1589 midt under religionskrigene. Henrik, der oprindelig var protestant, gik i 1593 over til katolicismen, da franskmændene nægtede at gøre en kætter til konge ("Paris er vel en messe værd"). Han skabte som konge forlig mellem de stridende religioner og gav ved Nantes-ediktet i 1598 huguenotterne udstrakt frihed.
Han havde betydelige evner som statsmand og genrejste sammen med sin dygtige finansminister Sully landets økonomi efter religionskrigene. De to støttede erhvervslivet og satte store vej- og kanalanlæg i gang. Det var i hans regeringsperiode, at Frankrig påbegyndte koloniseringen af Canada og grundlagde hovedstaden Quebec i provinsen af samme navn.
Han var en venlig og munter mand og var højt elsket af befolkningen. Alligevel blev han myrdet 14. maj 1610 i Paris af en katolsk fanatiker, François Ravaillac.