![]() Dansk litteratur 1881 - 1943 | |
---|---|
![]() Fotografi fra 1917 (Nobel arkiv) | |
Personlig information | |
Pseudonym | Rusticus og Urbanus[1] |
Født | 24. juli 1857 Fredericia, Danmark[2] |
Død | 21. august 1943 (86 år) Ordrup, Danmark[3][4] |
Nationalitet | ![]() |
Bopæl | Fredericia Randers ![]() |
Far | Dines Pontoppidan ![]() |
Søskende | Morten Pontoppidan, Erik Pontoppidan, Knud Pontoppidan ![]() |
Ægtefæller | Mette Marie Hansen (1881-1892), Antoinette Kofoed (fra 1892) ![]() |
Uddannelse og virke | |
Beskæftigelse | Selvbiograf, forfatter, digter, romanforfatter ![]() |
Arbejdssted | København ![]() |
Kendte værker | Det forjættede Land, Lykke-Per og De Dødes Rige |
Genre | Romaner Noveller |
Litterær bevægelse | Det Moderne Gennembrud Socialrealisme |
Påvirket af | Georg Brandes Charles Darwin Friedrich Nietzsche |
Har påvirket | Thomas Mann |
Nomineringer og priser | |
Udmærkelser | Nobelprisen i litteratur (1917) ![]() |
Nobelpris | ![]() |
Signatur | |
![]() | |
Information med symbolet ![]() |
Henrik Pontoppidan (24. juli 1857 i Fredericia[2] – 21. august 1943 i Ordrup[3]) var en dansk forfatter, der hovedsagelig skrev romaner. Hans tre hovedværker er Det forjættede Land, Lykke-Per og De Dødes Rige.
Pontoppidan kom af en gammel præsteslægt, og var selv præstesøn. Han er bror til lægerne Erik Pontoppidan og Knud Pontoppidan samt præsten og forfatteren Morten Pontoppidan. Som ung ville han revolutionere verden og gøre op med sin fædrene tro ved at ville være ingeniør og siden højskolelærer og forfatter. De bøger Pontoppidan skrev i sin ungdom, var stærkt samfundskritiske og levede op til Georg Brandes’ parole om at sætte problemer under debat. I forfatterskabets sidste fase havde Pontoppidan for længst resigneret i politisk henseende, for i stedet at besvare sin egen gåde: Hvem er du selv?
Pontoppidan modtog i 1917 Nobelprisen,[5] som han delte med den i dag stort set glemte Karl Gjellerup, for "hans autentiske beskrivelser af dagligliv i Danmark."
Pontoppidans romaner og noveller giver et usædvanlig omfattende billede af hans land og tidsalder.
I 1863 flyttede familien til Randers, hvor faderen fik embede ved Sankt Mortens Kirke. Her kom familien til at bo i en stor præstebolig i Brødregade med 20 værelser i to etager og en gård med stalde og udhuse. Som 16-årig drog Pontoppidan til København for at påbegynde ingeniørstudiet på Polyteknisk Læreanstalt. I 1933 blev han æresborger i Randers og brugte flere gange i sit forfatterskab barndomsårene her som inspiration, bl.a. i Minder (1893), Lykke-Per (1904), Drengeår (1933) og Hamskifte (1936).