Jean-Auguste-Dominique Ingres | |
---|---|
![]() Selvportræt (1804) af Ingres, Musée Condé. | |
Personlig information | |
Født | Jean-Auguste-Dominique Ingres 29. august 1780 Montauban, Tidlige moderne Frankrig |
Dåbsdato | 14. september 1780 ![]() |
Død | 14. januar 1867 (86 år) Paris, Andet franske kejserrige |
Dødsårsag | Lungebetændelse ![]() |
Gravsted | Cimetière du Père-Lachaise ![]() |
Nationalitet | ![]() |
Far | Jean-Marie-Joseph Ingres ![]() |
Ægtefæller | Delphine Ramel (fra 1852), Madeleine Chapelle (1813-1849) ![]() |
Uddannelse og virke | |
Felt | Maleri og tegning |
Uddannelsessted | École nationale supérieure des Beaux-Arts (1799-1801), Franske akademi i Rom (1806-1810), institut supérieur des arts de Toulouse (1791-1796) ![]() |
Elev af | Jean Suau, Joseph Roques, Jacques-Louis David ![]() |
Medlem af | Académie des beaux-arts ![]() |
Beskæftigelse | Kunstmaler, gravør, violinist, bygningstegner, tegner, grafiker, billedkunstner, arkitekt, politiker ![]() |
Fagområde | Malerkunst ![]() |
Periode | Nyklassicismen |
Arbejdsgiver | Orchestre national du Capitole de Toulouse ![]() |
Arbejdssted | Ravenna, Firenze, Rom, Napoli, Siena, Urbino, Ancona, Orvieto, Versailles, Dampierre-Saint-Nicolas med flere ![]() |
Elever | Louis Janmot, Étienne François Haro, Frédéric Peyson, Henri Lehmann, Joseph Guichard med flere ![]() |
Kendte værker | Louis-François Bertin (1832) Det tyrkiske bad (1862) |
Genre | Portræt, portrætmaleri, Akt, Orientalisme, historiemaleri ![]() |
Bevægelse | Nyklassicisme, romantikken ![]() |
Påvirket af | Raffaello Santi ![]() |
Nomineringer og priser | |
Udmærkelser | Storofficer af Æreslegionen (1855), Pour le Mérite for videnskab og kunst, Sankt Josefs Orden, Ridder af St. Josephs orden, Prix de Rome (1801) ![]() |
Signatur | |
![]() | |
Information med symbolet ![]() |
Jean-Auguste-Dominique Ingres (29. august 1780 – 14. januar 1867) var en fransk maler og en af hovedeksponenterne for det franske klassicistiske 1800-tals maleri. Han var i en periode elev hos Jacques-Louis David og lagde især vægt på klarhed og strenghed i kompositionen og en nøjagtig gengivelse af detaljerne, hvilket kommer frem i portrætternes silke, fløjl, blonder og guldbesætninger og i hans sensuelle mytologi- eller odalisk-inspirerede nøgenstudier.