Luigi Nono | |
---|---|
![]() | |
Information | |
Født | 29. januar 1924 ![]() Venedig, Italien ![]() |
Død | 8. maj 1990 (66 år) ![]() Venedig, Italien ![]() |
Gravsted | San Michele kirkegård ![]() |
Statsborger | Kongeriget Italien, Italien ![]() |
Ægtefælle | Nuria Nono-Schönberg (fra 1955) ![]() |
Børn | Silvia Nono ![]() |
Sprog | Italiensk ![]() |
Genre | Opera ![]() |
Beskæftigelse | Dirigent, musikpædagog, klassisk komponist, komponist, musiker ![]() |
Medlem af | Akademie der Künste der DDR, Bayerische Akademie der Schönen Künste ![]() |
Pladeselskab | Deutsche Grammophon ![]() |
Kendte værker | |
Première pluie, No hay caminos, hay que caminar... Andrej Tarkovskij, Hay que caminar, Caminantes... Ayacucho ![]() | |
Eksterne henvisninger | |
Luigi Nonos hjemmeside ![]() | |
Information med symbolet ![]() |
Luigi Nono (født 29. januar 1924, død 8. maj 1990) var en italiensk komponist. Har skrevet store orkesterværker, hvor han også benytter tolvtoneteknik, har også skrevet balletter, strygekvartetter og en del vokalværker herunder operaer. Han skrev også politiske værker bl.a. kantaten Sul Ponte di Hiroshima fra 1962, et indlæg mod atomvåben.