M. Stanley Whittingham | |
---|---|
![]() | |
Personlig information | |
Født | Michael Stanley Whittingham ![]() 22. december 1941 (82 år) ![]() Nottingham, Storbritannien ![]() |
Uddannelse og virke | |
Uddannelsessted | New College, Stanford University, Stamford School ![]() |
Medlem af | Royal Society (fra 2021) ![]() |
Beskæftigelse | Universitetsunderviser, kemiker, ingeniør ![]() |
Fagområde | Kemi ![]() |
Arbejdsgiver | Schlumberger, Exxon Research & Engineering Company, Binghamton University ![]() |
Kendte værker | lithium-ion batteri ![]() |
Nomineringer og priser | |
Udmærkelser | Fellow of the Royal Society (2021), Norman Hackerman Young Author Award (1971), Nobelprisen i kemi (2019), Clarivate Citation Laureates (2015), Knight Bachelor (2024) ![]() |
Information med symbolet ![]() |
Michael Stanley Whittingham (22. december 1941) er en britisk-amerikansk kemiker: Han er ansat som professor i kemi og direktør for Institute for Materials Research og materialevidenskab og engineering ved Binghamton University, der er en del af State University of New York. Han modtog nobelprisen i kemi i 2019 sammen med John B. Goodenough og Akira Yoshino "for deres udvikling af lithium-ion-batterier"."[1][2]
Whittingham spillede en vigtig rolle i udviklingen af lithium-ion-batterier. Han opdagede interkalation-elektroder i 1970'erne, og lavede grundige beskrivelser af interkalationsreaktioner til genopladelige batterier i 1970'erne. Han har det oprindelige patent til konceptet ved at bruge interkalationskemi til energitætte, meget reversible lithium-batterier.