Mahmud 2. | |
---|---|
![]() | |
Personlig information | |
Født | 20. juli 1785 ![]() Konstantinopel, Tyrkiet ![]() |
Død | 1. juli 1839 (53 år) ![]() Konstantinopel, Tyrkiet ![]() |
Dødsårsag | Tuberkulose ![]() |
Gravsted | Mahmud 2.'s mausoleum ![]() |
Far | Abdülhamid 1. ![]() |
Mor | Nakşidil Sultan ![]() |
Søskende | Mustafa IV, Hibetullah Sultan, Esma ![]() |
Ægtefæller | Hoşyar Kadınefendi, Pertevniyal Sultan, Aşubican Kadınefendi, Bezmiâlem, Hacıye Pertevpiyale Nevfidan Kadın[1] ![]() |
Børn | Abdülaziz, Sultan of the Turks Abdülmecit I, Atiye Sultan, Mihrimah Sultan, Adile Sultana, Saliha Sultan ![]() |
Uddannelse og virke | |
Beskæftigelse | Statsoverhoved ![]() |
Signatur | |
Information med symbolet ![]() |
Mahmud 2. (osmannisk-tyrkisk: محمود ثانى, tyrkisk: II. Mahmud; født 20. juli 1785, død 1. juli 1839) var den 30. sultan i Det Osmanniske Rige fra 1808 til sin død i 1839.
Hans regeringsperiode var pråget af omfattende administrative og militære reformer, der kulminerede med dekretet om Tanzimat ("omorganisering") der blev gennemført af hans sønner Abdulmejid 1. og Abdülaziz. Han er til tider beskrevet som "Tyrkiets "Peter den Store".[2] Mahmuds reformer omfattede bl.a. nedlæggelsen af den magtfulde og konservative militære eliteenhed janitsharerne, der udgjorde en væsentlig hindring for hans reformer i Osmannerriget. Hans reformer var inspireret af udviklingen i Vesten[3] og var karakteriseret ved politiske og sociale ændringer, der var forløberen for den moderne tyrkiske republik.[4]
Udover gennemførelsen af reformer i riget, var Mahmud 2.'s regeringsperiode også præget af oprør i det osmannisk kontrollerede Balkan, hvor både Serbien og Grækenland gjorde sig fra af osmannisk overherredømme, ligesom Osmannerriget måtte afgive territorium og indflydelse til Rusland i området omkring Sortehavet og i Kaukasus.