![]() | |
---|---|
![]() | |
Personlig information | |
Født | 25. maj 1865 ![]() Zonnemaire, Holland ![]() |
Død | 9. oktober 1943 (78 år) ![]() Amsterdam, Holland ![]() |
Gravsted | Algemene Begraafplaats Kleverlaan ![]() |
Nationalitet | ![]() |
Ægtefælle | Johanna Elisabeth Lebret ![]() |
Uddannelse og virke | |
Uddannelsessted | Universiteit Leiden ![]() |
Elev af | Heike Kamerlingh Onnes ![]() |
Medlem af | Royal Society, Det Kongelige Nederlandske Videnskabsakademi, Ungarsk Videnskabsakademi, Accademia delle Scienze di Torino (fra 1910), Det Preussiske Videnskabsakademi med flere ![]() |
Beskæftigelse | Universitetsunderviser, fysiker, fotograf ![]() |
Fagområde | Magnetfelt, Normal Zeeman-effekt, magnetisme, fysik ![]() |
Deltog i | Tredje Congrés Solvay ![]() |
Arbejdsgiver | Universiteit Leiden, Amsterdam Universitet (1896-1900, 1900-1908, 1908-1935), Tekniske Universitet Delft (1884-1885, 1885-1902) ![]() |
Kendte værker | Normal Zeeman-effekt ![]() |
Nomineringer og priser | |
Udmærkelser | Æresdoktor ved Sorbonne (1930), Matteucci-medaljen (1969), Foreign Member of the Royal Society (1921), Rumfordmedaljen (1922), Franklin Medal (1925) med flere ![]() |
Nobelpris | ![]() |
Information med symbolet ![]() |
Pieter Zeeman (født 25. maj 1865 i Amsterdam, død 9. oktober 1943 i Amsterdam[1]) var en hollandsk fysiker.
I 1902 blev han tildelt Nobelprisen i fysik sammen med sin lærer Hendrik Antoon Lorentz for sit arbejde med elektromagnetisk stråling.[2]