Richard E. Taylor | |
---|---|
![]() | |
Personlig information | |
Født | 2. november 1929 ![]() Medicine Hat, Alberta, Canada ![]() |
Død | 22. februar 2018 (88 år) ![]() Stanford, Californien, USA ![]() |
Uddannelse og virke | |
Uddannelsessted | Stanford University, Alberta Universitet ![]() |
Medlem af | Royal Society (1997), National Academy of Sciences (fra 1993), American Association for the Advancement of Science, American Academy of Arts and Sciences, American Physical Society med flere ![]() |
Beskæftigelse | Universitetsunderviser, fysiker ![]() |
Fagområde | Fysik ![]() |
Arbejdsgiver | Lawrence Berkeley National Laboratory, Stanford University, École Normale Supérieure ![]() |
Nomineringer og priser | |
Udmærkelser | Doctorat honoris causa de l'université Blaise-Pascal - Clermont II (1997), doctorat honoris causa de l'université Paris-XI (1980), Guggenheim-Stipendium, Companion of the Order of Canada, Fellow of the Royal Society med flere ![]() |
Information med symbolet ![]() |
Richard Edward Taylor, CC FRS FRSC (2. november 1929 – 22. februar 2018)[1] var en canadisk fysiker og professor på Stanford University.[2] Han modtog nobelprisen i fysik i 1990 sammen med Jerome Friedman og Henry Kendall "for deres pionérundersøgelser vedrørende meget uelastisk spredning af elektroner på protoner og bundne neutroner, der har været af essentiel vigtighed for udviklingen af kvarkmodellen i partikelfysik."[3][4][5]