Richard Neville 16. jarl af Warwick | |
---|---|
![]() | |
Personlig information | |
Født | 22. november 1428 Norwich, Storbritannien ![]() |
Død | 14. april 1471 (42 år) Barnet, Hertfordshire |
Dødsårsag | Dræbt i Slaget ved Barnet |
Gravsted | Bisham Abbey, Berkshire |
Nationalitet | ![]() |
Far | Richard Neville, 5. jarl af Salisbury |
Mor | Alice Montacute, grevinde af Salisbury |
Søskende | George Neville, Alice Neville, Cecily Neville, hertuginde af Warwick, Katherine Neville, baronesse Hastings, John Neville, 1. markis af Montagu, Eleanor Neville, Margaret Neville ![]() |
Ægtefælle | Anne de Beauchamp, grevinde af Warwick |
Børn | Isabel Neville Anne Neville |
Uddannelse og virke | |
Beskæftigelse | Feltherre, diplomat, politiker ![]() |
Kendt for | part i Rosekrigene |
Nomineringer og priser | |
Udmærkelser | Hosebåndsordenen ![]() |
Signatur | |
![]() | |
Information med symbolet ![]() |
Richard Neville, 16. jarl af Warwick (født 22. november 1428, død 14. april 1471) var en engelsk adelsmand, administrator og hærfører, kendt som kongemageren Warwick. Han var søn af Richard Neville, 5. jarl af Salisbury og en af de rigeste og mægtigste stormænd i sin tid med politiske forbindelser, der rakte uden for landets grænser. Som en af lederne i Rosekrigene, først på Huset Yorks side senere på Huset Lancasters side, spillede han en central rolle i afsætningen af to konger. Det gav ham tilnavnet kongemageren.
Gennem arv og ægteskab indtog Warwick i 1450'erne den politiske scene i England. I begyndelsen støttede han Henrik 6., men en strid om jord med Edmund Beaufort, 1. hertug af Somerset førte ham over på Richard af Yorks side, mod kongen. Fra denne konflikt havde han den strategisk vigtige stilling som kaptajn i Calais, som gavnede ham i de næste år. Den politiske konflikt brød senere ud i et åbent oprør, hvor York blev dræbt i Slaget ved Wakefield sammen med Warwicks far. Senere sejrede Yorks søn med Warwicks hjælp og lod sig krone som kong Edvard 4.. Edvard regerede i begyndelsen med Warwicks støtte, men de to blev uvenner over udenrigspolitikken og kongens valg af Elizabeth Woodville som sin dronning. Efter et mislykkedes forsøg på at sætte Edvards bror Georg, hertug af Clarence på tronen, lykkedes det Warwick at genindsætte Henrik 6. Sejren blev dog kort. Den 14. april 1471 blev Warwick besejret af Edvard i Slaget ved Barnet og dræbt.
Warwick efterlod sig ingen sønner. Den ældste af hans to døtre, Isabel, blev gift med Georg, hertug af Clarence, mens den yngste, Anne, først blev gift med Henrik 6.'s søn Edvard, som blev dræbt i Slaget ved Tewkesbury, og så med Edvard 4.'s yngste bror Richard, hertug af Gloucester, den senere Richard 3..
Warwicks betydning har længe været omdiskuteret. Historiske vurderinger spænder fra selvcentreret og ubesindig magtmenneske til offer for en utaknemmelig konges luner. Der er dog enighed om, at han i sin tid var meget populær i alle samfundslag, og at han havde evnen til at appellere til folkestemningen for politisk støtte.[1]