Hermetism on suund itaalia luules, mis tekkis 1920. aastail; peaesindajad on Salvatore Quasimodo ja Eugenio Montale.
Hermetismile on iseloomulikud eraldumine, subjektiivsete elamuste peidetud maailm, sõnamaagia ja tahtlik hämarate elamuste viljelemine.