Andrew Jackson | |
---|---|
![]() |
|
Yhdysvaltain 7. presidentti | |
Varapresidentti |
John C. Calhoun (1829–1832), Martin Van Buren (1833 – 1837) |
Edeltäjä | John Quincy Adams[1] |
Seuraaja | Martin Van Buren[1] |
Henkilötiedot | |
Syntynyt | 15. maaliskuuta 1767[1] Waxhaws, Etelä-/Pohjois-Carolina, Brittiläinen Amerikka[2][1] |
Kuollut | 8. kesäkuuta 1845 (78 vuotta)[1] Nashville, Tennessee, Yhdysvallat[1] |
Ammatti | lakimies[1] |
Puoliso |
Rachel Donelson Robards Jackson[1] |
Tiedot | |
Puolue |
demokraattis-republikaanipuolue Demokraatit |
Uskonto | presbyteeri[1] |
![]() Nimikirjoitus |
|
Andrew Jackson (15. maaliskuuta 1767 Waxhaws, Etelä- tai Pohjois-Carolina[1][2] – 8. kesäkuuta 1845 Nashville, Tennessee) oli Yhdysvaltain seitsemäs presidentti vuosina 1829–1837. Puoluekannaltaan hän oli demokraatti.
Andrew Jackson johti joukkoja vuoden 1812 sodassa, creek-sodassa sekä ensimmäisessä seminolisodassa ja hänet tunnettiin laajalti sotasankarina. Hän hyödynsi mainettaan presidentinvaalikampanjoissaan. Presidenttinä Jackson käytti yksinvaltiasmaista hallitsija-asemaa, josta hän saikin liikanimen Kuningas Andrew I. Jacksonin merkittävimpiä ratkaisuja presidenttinä oli Etelä-Carolinassa syntyneen konfliktin ratkaiseminen sekä Yhdysvaltain kansallisen pankin elvyttämisen estäminen.[3]