Bona fide on latinankielinen ilmaus, joka tarkoittaa "hyvässä uskossa" tai "vilpittömässä mielessä".
Sopimusoikeudessa se tarkoittaa, että henkilö on toiminut lain mukaan vilpittömässä mielessä, kun hän ei ole tiennyt eikä olisi pitänytkään tietää sellaista oikeudellisesti merkityksellistä asiaa, joka kuitenkin vaikuttaa asiaan.[1]
Suomen laissa – monista muista maista poiketen – on tärkeä poikkeus säännöstä. Jos esine on joutunut pois oikealta omistajaltaan hallintaan kohdistuvalla rikoksella eli näpistyksen, varkauden, ryöstön tai kiristyksen johdosta, se on luovutettava lunastuksetta eikä vilpittömän mielen suojaa ole.[2]
Vastakohta on vilpillinen mieli.