Gibson Firebird | |
---|---|
![]() 2008 Gibson Reissue Firebird V |
|
Perustiedot | |
Alkuperäinen valmistaja | Gibson |
Valmistusvuodet | 1963– |
Rakenne | |
Rungon tyyppi | Kokopuu |
Kaulan kiinnitys | Rungon lävitse; joissakin malleissa liimakaula |
Nauhat | 22 |
Materiaalit | |
Runko | Mahonki |
Kaula | Mahonki tai jalopähkinä |
Otelauta | Ruusu- tai eebenpuu |
Tekniikka | |
Talla | Tune-o-Matic |
Mikrofonit | 1, 2 tai 3 mini-humbuckeria tai yksikelaista P-90-mikrofonia |
Värit | |
Värivaihtoehdot | Monia vaihtoehtoja; useimmiten luonnollisia värejä |
Gibson Firebird on kitaravalmistaja Gibsonin vuodesta 1963 lähtien valmistama kitaramalli. Alkuperäinen Reverse-mallin Firebirdin voidaan katsoa olevan "hillitympi" versio suositusta Gibson Explorer -mallista tai käänteinen malli perinteisestä kitarasuunnittelusta. Firebirdin suunnittelija on automaailmasta tuttu Raymond "Ray" H. Dietrich, jonka Gibsonin tuolloinen toimitusjohtaja Theodore "Ted" McCarty halusi suunnittelevan radikaalin, modernin ja huomiota herättävän sähkökitaran. Tämä myös toteutui: kaula läpi rungon (eng. neck-through), käänteinen (engl. Reverse) rakenne ja muotoilu niin rungossa kuin lavassakin sekä banjovirittimet. Mikrofoneina toimivat mallista riippuen yksi, kaksi tai kolme minihumbuckeria.[1]
Alkuperäisiä Reverse Firebird -malleja (I, III, V ja VII) valmistettiin vuosina 1963 -1965 jonka jälkeen Gibson siirtyi valmistamaan non-reverse Firebirdiä. Syy muutokseen oli niin offset waist -patenttikiista Fenderin kanssa kuin myös tuotannon kalleudessa ja monimutkaisuudessa sekä odotettua pienemmissä myyntiluvuissa. Vuonna 1965 valmistettiin pieni erä erittäin harvinaista ns. siirtymämallia jossa runko oli edelleen käänteinen ja kaula jatkui läpi rungon, mutta suurimpina muutoksina banjoviritimet on vaihdettu tavanomaisiin kitaravirittimiin ja mikrofoneina on minihumbuckerien sijaan kaksi P90-mikrofonia.[2]