Haluza on rauniokaupunki Israelissa Negevin autiomaan pohjoisosassa. Se oli aikoinaan merkittävä kaupunki nabatealaisten rakennuttamalla suitsuketiellä, jolla kuljetettiin olibaanihartsia ja mirhamia. Haluza kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon yhdessä kolmen muun suitsukereitillä sijainneen kaupungin kanssa.
Haluza oli kauppareitillä 2000 vuoden ajan merkittävä kaupunki. Se oli Petran ja Gazan välillä suurin kaupunki, ja se oli nabatelaisten Negeven pääkaupunki 500 vuoden ajan, kunnes se hylättiin 700-luvulla. Viimeisinä vuosina kaupunki oli myös kristittyjen pyhiinvaeltajien pysähdyspaikka matkalla Siinailta Jerusalemiin.[1]
Nabatealaiset toivat rakennuskiven Haluzaan 5–6 kilometrin päästä. Kaupungissa käytettiin ainutlaatuista arkkitehtuuria. Rakennukset tehtiin kerroksista ja kaarista, joiden tarkoituksena eristää kuumalta ja kylmältä sekä estää kosteutta. [1]
Haluzaa reunustavat liikkuvat hiekkadyynit, jotka ovat peittäneet osan kaupungin jäännöksistä. Kaupungista on kuitenkin kaivettu esiin muun muassa teitä, teatteri, kaksi kirkkoa ja torni.[2] Tunnetuin rakennuksista on itäinen kirkko, joka on isokokoinen katedraali [1].