Isidorus Sevillalainen | |
---|---|
![]() |
|
Henkilötiedot | |
Syntynyt | n. 560 Sevilla, Espanja |
Kuollut | 4. huhtikuuta 636 Sevilla, Espanja |
Kansalaisuus | espanjalainen |
Ammatti | arkkipiispa |
Arvonimi | Kirkonopettaja |
Vanhemmat | Severianus ja Theodora |
Isidorus Sevillalainen (esp. San Isidro tai San Isidoro de Sevilla, lat. Isidorus Hispalensis, noin 560 Cartagena – 4. huhtikuuta 636 Sevilla) oli espanjalainen teologi, ensyklopedisti, latinalainen kirkkoisä, pyhimys, Sevillan arkkipiispa ja kirkonopettaja.[1][2] Hän oli tuottelias kirjoittaja, hänen lukuisia kirjoituksiaan saatetaan kutsua espanjalaisen kirjallisuuden ensimmäiseksi luvuksi, ja hänen ensyklopediansa Etymologiae oli vuosisatoja yksi tärkeimmistä referenssikirjoista.[1][3] Hän on tietokoneteknikkojen, tietokoneen käyttäjien, Internetin, koululasten ja opiskelijoiden suojeluspyhimys.[4] Hänen symboleitaan ovat mehiläiset, kynää pitelevä piispa mehiläisparven ympäröimänä, mehiläispesän lähellä seisova piispa, vanha piispa prinssi jalkojensa juuressa, kynä, pappi tai piispa esitettynä kynän ja kirjan kanssa, pyhän Leanderin ja pyhän Fulgentiuksen ja pyhän Florentinan kanssa sekä kirjansa Etymologia kanssa.[4] Hän eli seuraavien 11 paavin hallintokausien aikana: Pelagius I (556–561), Johannes III (561–574), Benedictus I (575–579), Pelagius II (579–590), pyhä Gregorius I, (590–604) Sabianus (604–606), Bonifacius III (607), pyhä Bonifacius I (608–615), Adeodatus I (615-618), Bonifacius V (619–625) ja Honorius I (625–638).[5] Paavi Klemens VIII julisti piispan pyhimykseksi 1598 ja paavi Innocentius XIII julisti hänet kirkonopettajaksi 1722.[1][6] Hänen juhlaansa vietetään 4. huhtikuuta.[6]
Ennen kuolemaansa Isidorus kirjoitti kirjasarjan Etymologiae, joka oli laaja kokoelma systemaattisesti kerättyä ja tiivistettyä tietoa kaikesta siitä, mitä aikanaan tunnettiin. Se oli yleisin oppikirja oppilaitoksissa lähes koko keskiajan. Kirjoitukset eivät rajoittuneet pelkästään teologisiin aiheisiin, vaan käsittivät myös maallisia. Paavi Benedictus XVI:n mukaan Isidorus saattoi tietomääränsä ansiosta vertailla kristillisen ajan uutta tietoa kreikkalais-roomalaisen kulttuurin perintöön.[7]
Roomalaiskatolisessa messussa pyhää Isodorusta muistetaan seuraavanlaisella latinankielisellä kollehtarukouksella:[8]
"Orémus. Deus, qui populo tuo aeternae salutis beatum Isidorum ministrum tribuisti: praesta quǽsumus; ut, quem Doctorem vitae habuimus in terris, intercessorem habere mereamur in caelis."