Tizianin laseerausjälkeä maalauksessa Danae, 1553-1554. Syvä lakkapunainen saa hehkunsa maalauskerrosten alta hohtavasta pohjasta, samoin värihäilähdykset ja siirtymät on todennäköisesti toteutettu ohuilla lasuurikerroksilla. Öljy kankaalle 128 × 178 cm, Prado
Laseeraus (ransk.l'azur, asuurinsininen),[1] eli kuultovärimaalaus tai kuullotus on kerrosmaalausta, jossa käytetään läpikuultavaksi ohennettuja värejä.[2][3] Lasuuri tarkoittaa laseeraamalla maalattua maalausjälkeä.
Laseeratessa voidaan käyttää yhtä tai useampaa värikerrosta.[3] Päällekkäiset värit voivat yhdessä luoda halutun sävyn, tai kuultomaalauksella sävytetään aiemmin maalattua kerrosta.[2] Lasuurilla voidaan muuntaa värejä hienovaraisesti.[4]
Laseeratut värisävyt ovat syvempiä ja puhtaamman sävyisiä kuin peittävästi maalatut värit. Laseeraus vaatii aiottua väriä vaaleamman pohjavärin. Lasuuri voidaan levittää hyvin ohuesti siveltimellä tai rievulla, jolloin värillä voidaan käsitellä muotoa hyvin herkästi.[5]
↑Broby-Johansen, R.: Arkitaide – maailmantaide, Euroopan taiteen tyylin kehitys, s. 205. Helsinki: Tammi, 1977.
↑ abKiljunen, Veikko: Taidemaalarin materiaalioppi, s. 87. Helsinki: Kustannus Oy Taide, 1996. ISBN 951-608-004-9.
↑ abTaiteen pikkujättiläinen, s. 367. 3. painos. Porvoo: WSOY, 1995. ISBN 951-0-16447-X.
↑Honour, Hugh & Fleming, John: Maailman taiteen historia, s. 733. Helsinki: Otava, 1992. ISBN 951-1-11486-7.
↑Kumlien, Akke: Taidemaalauksen käsikirja, s. 124-125. Suomentanut Onni Oja. WSOY, 1962.