Mihail Nesterov | |
---|---|
![]() Mihail Nesterov, n. 1900 |
|
Henkilötiedot | |
Syntynyt | 19. toukokuuta 1862 Ufa |
Kuollut | 18. lokakuuta 1942 Moskova |
Kansalaisuus | venäläinen |
Taiteilija | |
Ala | taidemaalari |
Taidesuuntaus | symbolismi |
Kuuluisimpia töitä | Nuoren Varfolomein näky |
Nimikirjoitus |
|
Mihail Vasiljevitš Nesterov (ven. Михаи́л Васи́льевич Не́стеров; 31. toukokuuta (J: 19. toukokuuta) 1862 Ufa – 18. lokakuuta 1942 Moskova) oli venäläinen taidemaalari.
Mihail Nesterov opiskeli vuosina 1877–1881 ja 1883–1886 Moskovan maalaus-, veisto- ja rakennustaiteen opistossa. Vuodet 1881–1883 hän opiskeli Pietarin taideakatemiassa. Akateemikko vuodesta 1898 ja taideakatemian varsinainen jäsen vuodesta 1910. Moskovan kautenaan Nesterov liittyi Peredvižnikiksi kutsuttuun taiteilijaryhmään ja kokeili siinä taiteilijavoimiaan. Hän kuitenkin irtautui nopeasti kansankuvauksesta. Nesterov oli Mir iskusstvan jäsen vuodesta 1900, hän osallistui venäläisten ja suomalaisten taiteilijoiden näyttelyyn 1898 ja Mir iskusstvan näyttelyihin vuosina 1899-1901.
Nesterovin vaimon, Marian, kuolema vaikutti suuresti taiteilijan aiheisiin. Elämänsä romahtamisen jälkeen Nesterov lähestyi uskontoa ja käsitteli naisen kohtaloon liittyviä teemoja. Maria-vaimon kasvot ovatkin ikuistettuina moniin piirustuksiin ja maalauksiin niin Aleksandr Puškinin saturunojen kuvituksissa kuin Kiovan Vladimirin katedraalin seinämaalauksissakin.
Nesterov tutustui eurooppalaiseen taiteeseen matkustellessaan Ranskassa ja Saksassa. Hänen taiteessaan on vaikutteita ranskalaisilta Jules Bastien-Lepagelta ja Pierre Puvis de Chavannesilta sekä sveitsiläiseltä Arnold Böckliniltä. Nämä vaikutteet osaltaan lähensivät Nesterovin taidetta Akseli Gallen-Kallelan ja ajan muiden suomalaistaiteilijoiden tuotantoon.[1]
Nesterov oli Viktor Vasnetsovin pääapulaisena toteuttamassa osan Kiovan Vladimirin katedraalin seinämaalauksista. Kun katedraalin koristelutyöt olivat vielä kesken, Nesterovilta tilattiin mosaiikkiluonnosta Kristuksen ylösnousemuksen katedraalin ikonostaasiin vuonna 1892. Muun muassa nämä kolme mosaiikkiluonnosta olivat tasa-arvoisesti esillä Sergei Djagilevin kokoamassa suomalaisten ja venäläisten taiteilijoiden näyttelyssä, johon Nesterov kutsuttiin ensimmäisten taiteilijoiden joukossa.
Nesterov käytti teoksissaan usein uskonnollis-filosofisia aiheita, ja ne näkyvät selkeästi venäläisen symbolismin merkkiteoksiin lukeutuvassa teoksessa Nuoren Vartolomein näky ja teoksessa Pyhä Venäjä.
Nesterov ryhtyi maalaamaan muotokuvia vasta vuonna 1906, ja hän kuvasi niissä myös merkittäviä aikalaisia, esimerkkinä tästä Ivan Pavlovin muotokuva sekä maalaus Filosofit (1917), jossa päähenkilöinä ovat isä Pavel Florenski, jonka Pylväs ja totuuden perusta -kirjassa (1914) esittämiä ajatuksia Nesterov ihaili, sekä tämän tärkeä seuraaja Sergei Bulgakov.